HÚSZ ÉVVEL EZELŐTT
Nem értem, miért vagyok itt. Nem szuggerálhatnád meg őket?
Megtehetném, de inkább mégsem.
Tudod, hogy viszonyulok a hatalommal való visszaéléshez.
Ja, a hatalom megront, hallottam tőled elégszer, Charles.
- Muszáj folyton kioktatni? - Attól tartok, igen.
Hidd el, most szükségem lesz rád.
Ugye nem látogatjuk meg mindet személyesen?
De ő különleges.
XAVIER ISKOLÁJA
Milyen gyönyörű a park! John, mit gondolsz? A brosúrájuk tényleg szép.
De mi lesz Jeannel? És az ő... betegségével?
Betegség?
Ön szerint a lánya beteg, uram?
Talán jobb lenne, ha egyedül beszélnénk vele.
Rendben.
Jean! Lejönnél, drágám?
Akkor mi kimegyünk.
Udvariatlan dolog engedély nélkül beleolvasni mások gondolataiba.
Azt hitted, nincsenek hozzád hasonlók, ifjú hölgy?
Mutánsok vagyunk. Olyanok, mint te.
Tényleg? Nem hinném.
Ez figyelemre méltó.
Nagyobb a hatalmad, mint hinnéd, Jean. A kérdés, hogyan tudod irányítani,
vagy hagyod, hogy az irányítson téged?
TÍZ ÉVVEL EZELŐTT
Warren? Fiam, minden rendben?
- Mit csinálsz odabent? - Semmit, mindjárt megyek!
Legalább egy órája vagy már bent.
Nyisd ki az ajtót!
Egy pillanat!
Nyisd ki az ajtót!
Engedj be, nem hallod?
Uramisten!
- Csak téged ne! - Apa ne haragudj!
X-MEN 3 Az ellenálás vége
A NEM TÚL TÁVOLI JÖVŐ
Itt a világvége, ti meg csak pihiztek? Gyerünk!
Bobby!
Kösz, Kitty.
- Elintéznek minket! - A srácok még nem elég jók.
- Logan! - Össze ne izguld már magad!
Ez volt az utolsó szivarom.
Közeledik! Tűnjünk innen!
Bádogember! Gyere ide!
- Jól megy a célbadobás? - Logan, ez csapatmunka!
Akkor sok sikert! Dobj föl! Rajta!
Logan, állj már le!
Az órának vége.
Hé, Kolosszus! Szép dobás volt.
Szimuláció vége.
- Mi a fene volt ez? - Szimuláció.
- Tudod, hogy értem. - Lazíts már, Ciklon!
- Itt tanítás folyik. - Tőlem tanulhattak.
A védekezést gyakoroltuk.
És a legjobb védekezés a támadás. Vagy talán fordítva?
- Ez nem játék, Logan. - Hát, pedig én azt hittem.
Csak helyettesítek. Ha nem tetszik, beszélj Scott-tal!
- Scott! - Jean.
- Minden rendben? - Persze.
Mintha kerülnél. Valami még sincs rendben.
Csak az nincs rendben, hogy ha a barátomhoz érek, megölöm.
Nem ezt érdemlem. Erőltettem valamit is?
Te fiú vagy, Bobby, mindig csak arra gondolsz.
- Vártunk lent, de nem jöttél. - Mit érdekel?
- Be kellett ugranom helyetted. - Nem kértelek rá.
De a professzor igen.
- Rosszkor jártam arra. - Odébb is állhatsz.
Ide figyelj!
- Tudom, mit érzel. Mikor Jean meghalt... - Hagyjál!
Ami elmúlt, elmúlt.
Nem mindenki gyógyul olyan gyorsan, mint te.
MUTÁNSÜGYI MINISZTÉRIUM
A MUTÁCIÓK NYOMÁBAN
Miniszter úr!
- Kezdődik az értekezlet. - Köszönöm.
Elnök úr...
Üljön le, Hank!
A nemzetbiztonságiak követték Magnetót.
Járt Lisszabonban, Genfben, Montrealban.
Elvesztettük, amikor átlépte a határt, de fogtunk helyette mást.
Az Élelmiszer- és Gyógyszerhatósághoz tört be.
És tudja, kinek a képében? Trask igazgatóéban.
Igen, uram, képes rá.
- De többé már nem. Elkaptuk. - Gondolja, börtönben tarthatják?
Újfajta börtönben. Mozgásban tartjuk. Mi vagyunk lépéselőnyben.
Hol van Magneto?
Raven!
- Raven, kérdeztem valamit. - Nem hallgatok a szolga-nevemre.
Raven Darkholme, ez az igazi neve, vagy nem?
Magneto talán meggyőzte, hogy nincs családja?
A családom meg akart ölni, maga szánalmas hús-zsák.
Akkor legyen Mystique. Hol van Magneto?
Itt van, velünk.
Elég a játékból! Válaszokat akarok.
Nem akar velem játszani?
Hagyja ezt abba, és mondja meg, hol van Magneto!
Tudni akarja?
Homo sapiens!
Az elfogása fölingerli Magnetót, bár diplomáciai előnyhöz juttat minket.
Elvből nem tárgyalunk az ilyenekkel.
- Azt hittem, az én dolgom a tárgyalás. - Úgy is van.
- Most mégsem emiatt vagyok itt. - Nem. Emiatt.
Ezt akarta Mystique ellopni.
A MUTÁNS-GÉN ELNYOMÁSA
Uram atyám!
- Hatásos ez a szer? - Úgy véljük, igen.
Van fogalma, hogy reagál erre a mutáns-társadalom?
Igen. Ezért van most nagy szükségünk az ön tapintatára.
Ha egy egyén nagy hatalomhoz jut, fontos, hogy mire használja.
Jó ügyet szolgál vele, esetleg személyes előnyökre vagy pusztításra tör?
Ez a kérdés mindannyiunk számára nagyon fontos. Miért?
Mert mutánsok vagyunk. A telepatáknak a legnagyobb gond:
hol húzzuk meg azt a határt,
amin túllépve embertársaink zsarnokaivá válunk?
Einstein szerint az erkölcs emberi kategória, nem vonatkozhat emberfölötti lényekre.
Ám Einstein nem volt mutáns. Már amennyire tudjuk.
Ezt a beszámolót egy kollégám, dr. Moira McTaggert küldte.
Ennek a férfinak az agya csak alapvető funkciókat lát el.
A szervei is mind működnek, de öntudattal nem rendelkezik.
Mi lenne, ha átültethetnénk egy másik ember tudatát, mondjuk...
egy rákban haldokló négygyermekes apáét ennek a férfinak a testébe?
Hol húzódnak az etikus viselkedés határai, és hol...
Professzor?
Holnap folytatjuk. Az órának vége.
Mára napos időt jósoltak.
Sajnálom.
Nem kell telepatának lennem, hogy lássam, valami aggaszt.
Nem értem. Magnetót üldözik, egy mutáns miniszter lett,
az elnök támogat minket... Miért bujkálunk?
Vannak még ellenségeink, meg kell védenem a diákjaimat.
De nem maradhatunk örökre diákok.
Ciklon, téged már nem sorollak a diákok közé.
Sőt arra gondoltam, hogy egy nap átvehetnéd majd a helyem.
- De Scott... - Scott nagyon megváltozott.
Nehezen viseli Jean halálát.
Igen, a helyzetünk most már jobb,
de te aztán igazán tudod, milyen változékony az időjárás.
Valamit elhallgat előlünk.
Ororo! Charles!
Nagyon tetszik az új frizurád.
A tiéd is jó. Köszönöm, hogy fogadott.
Henry, mindig szívesen látunk, az iskola nyitva áll előtted.
- Híreket hoztam. - Eric-ről?
Nem. Bár azon a fronton is van újság.
- Elfogták Mystique-et. - Ki a szőrmók?
- Hank McCoy, mutánsügyi miniszter. - Persze, a miniszter. Elegáns.
- Henry, ő Logan. - A Farkas.
- Aki nemcsak a nevében állat. - Nicsak, ki beszél!
- Magneto eljön Mystique-ért. - Nem Magneto a gondunk.
Legalábbis nem a legsúlyosabb.
Kifejlesztettek egy újfajta antitestet, ami elnyomja a mutációért felelős X-gént.
- Elnyomja? - Véglegesen.
Gyógymódnak szánják.
Nevetséges! A mutáció nem betegség.
- Tudományosan nézve... - Talán valami járvány lennénk?
Most jelentik be.
Ezek az úgynevezett mutánsok, emberek, akárcsak mi.
Állapotuk nem más, mint betegség. A sejtműködés kóros elváltozása.
De ma elmondhatom önöknek, hogy van remény.
Ez a hely, egykor híres börtön volt,
most szabadságot ad mindazoknak a mutánsoknak, akik igénylik.
Hölgyeim és uraim, ez itt a kezemben a mutáció ellenszere.
Végre megvan a gyógymód.
Kinek kéne ez a gyógyszer? Miféle gyáva alak akarna így beilleszkedni?
Talán gyávaság, ha valaki nem vágyik az üldöztetésre?
Nem mindenki tud beilleszkedni.
- Például akinek hullik a szőre. - Nyilván a kormány áll e mögött.
- Biztosítom, semmi közünk hozzá. - Hányszor hallottam már ezt!
Fiam, még karma se volt, amikor én már a mutáns jogokért harcoltam.
- Azt mondta: ''fiam''? - Ez igaz? Meg tudnak gyógyítani?
Igen, Vadóc, úgy tűnik.
Nem, professzor.
Nem gyógyíthatják meg.
És tudod, miért? Nincs mit meggyógyítani. Semmi bajod.
Egyikünknek sincs semmi baja.
Hogyan reagálhatnánk erre mi, mutánsok? A véleményem a következő:
megfelelő helyen, szervezetten kell előadni a panaszainkat.
Egy bizottság képviselhetne minket a kormány előtt.
Nem értenek meg minket, mert nem tudják, milyen mutánsnak lenni.
Meg kell mutatnunk, megértetni, hogy nem fogunk eltűnni.
Figyeljetek rám! Nem fognak komolyan venni minket, hacsak...
- Ki akarnak irtani minket! - Ez a kezelés önkéntes,
- senki nem beszél itt senki kiirtásáról. - Arról nem is szoktak beszélni.
Csak csinálják.
Ti éltek a világba, nem vesztek tudomást az intő jelekről.
Egy este aztán, amikor teljes a nyugalom, és senki se számít rá, értetek jönnek.
Akkor jöttök majd rá, hogy míg ti itt bizottságosdit játszottatok,
a népirtás már kezdetét is vette. Ne áltassátok magatokat!
Ők a vérünket akarják.
Ránk kényszerítik a gyógymódjukat.
A kérdés az, hogy csatlakoztok-e testvériségünkhöz a harcban,
vagy vártok az elkerülhetetlen pusztulásra.
Kinek a pártjára álltok, az emberekére,
vagy a miénkre?
Nagy duma egy köpenyes fickótól.
Vissza!
Ha olyan büszke rá, hogy mutáns, hol a jele?
Egyszer már megjelöltek, kedvesem.
Soha többé nem ér tű a bőrömhöz.
Tudja, kivel beszélsz?
És te?
Te mire vagy képes?
Szóval van tehetséged.
És nem csak ehhez. Tudom, hogy uralja a fémet.
Meg hogy itt egy mutáns se jobb hármas osztályúnál.
Kivéve magukat.
Te megérzed más mutánsok erejét?
Meg is tudnál keresni nekem egyet?
Engedjenek ki! Követelem, hogy engedjenek ki!
Tudják, ki vagyok? Az Amerikai Egyesült Államok elnöke!
Elnök úr,
kérem, fogja be!
Miért csinálják ezt? Engedjenek le! Jó kislány leszek!
Kérem, engedjenek el!
Ha folytatod, a képedbe fújok ezzel.
Amint kijutok innen, téged öllek meg elsőnek.
Na persze.
- Miniszter, üdvözlöm a laborunkban. - Köszönöm. Nem könnyű ide bejutni.
Ennél nagyobb biztonságban nem is lehetne a gyógymód forrása.
A fiú mutáns. Érthetik az aggodalmunkat.
- A minisztérium utasításait követjük. - Meddig lesz itt a fiú?
A DNS-ét sajnos nem tudjuk mesterségesen előállítani.
Na és mekkora az ereje?
Meglátja.
Jimmy?
Szeretnék valakit bemutatni.
Szervusz, fiam.
- Szia. - A nevem Hank McCoy.
Bocsánat.
Semmi baj.
Csodálatos tehetséged van. Köszönöm, Jimmy.
Elképesztő, nem?
De.
- Hallasz engem? Itt vagyok. - Elég!
Hagyd abba! Elég!
Szükségem van rád!
Elég!
Hogyan?
Nem tudom.
Hadd lássam a szemed!
Vedd ezt le!
Hidd el, már nem árthatsz nekem.
Nyisd ki! Nem lesz semmi baj.
- Mi történt? - Nem tudom.
Professzor, jól van? Menjetek a sóstóhoz!
- Szeretnél máshol lenni. - Te nem?
Az orromig se látok.
Azon segíthetek.
Mi a...?
Életben van.
A nekicsapódó vízmennyiség puszta tömegének is meg kellett volna ölnie.
Csak úgy maradhatott életben, ha telekinetikus védőburkot vont a teste köré.
Rendbe jön?
Jean Grey az egyetlen ötös osztályú mutáns, az ereje jóformán határtalan.
Mutációja a tudattalan agyrészben ment végbe, ezért is veszélyes.
Kislány korában egy sor pszichikai gáttal szigeteltem el az erejét
az agya tudatos részétől. Ezért Jeanben kettős személyiség fejlődött ki.
- Mi? - A tudatos Jean, kordában tartott
hatalommal, és egy szunnyadó én,
egy személyiség, mely a kezelések során úgy nevezte magát: a Főnix.
Primitív ösztönlény volt ez, tele vággyal, örömmel és dühvel.
- Ő tudott róla? - Fogalmam sincs, mennyit tudott.
A kérdés, hogy az előttünk fekvő nő vajon a jól ismert Jean Grey,
vagy a Főnix, aki mindenáron szabadulni vágyik.
- Egész békésnek tűnik. - Mert én irányítom.
Próbálom a gátak mögött újra ketrecbe zárni a vadállatot.
- Mit művelt vele? - Meg kell értened, hogy...
- Egy ember tudatáról van itt szó, Jeanről! - Irányítani kell őt.
Tudja, ha egy vadállatot bezárnak, megdühödik.
Neked halvány fogalmad sincs róla, mire képes.
Se arról, professzor, hogy maga mire képes.
Szörnyű döntés volt, de a kisebbik rosszat választottam.
Jeannek esélyt sem adott a választásra.
Nem tartozom magyarázattal. A legkevésbé neked.
Történelmi jelentőségű nap ez, az úgynevezett mutáns gyógymód
mától mindenki számára elérhető. Az ügy a mutánsokat is megosztja.
Egyesek gyógyulni vágynak, mások hallani sem akarnak kezelésről.
McCoy miniszterrel gondunk lesz?
Nehéz eset, a politikai nézetei ütköznek a személyes érzelmeivel.
Elnézést, uram, megérkezett a fia.
Jó. Hozzák be!
- Biztos vele akarja kezdeni? - Igen, szerintem fontos lenne.
- Helló, Warren! - Hogy vagy, fiam?
Jól aludtál?
Tudnod kell, büszke vagyok rád.
Gyerekjáték lesz az egész. Ígérem.
Készen állsz?
Az átalakulás futó rosszulléttel járhat.
- Apa, nem beszélhetnénk meg? - Megbeszéltük, fiam. Essünk túl rajta!
- Minden rendben lesz. - Nem bírom megtenni.
Warren, nyugodj meg!
- Nem bírom megtenni! - Dehogynem!
Nyugodj meg, fiam!
- Ígérem, minden rendben lesz. Nyugodj meg! - Apa!
Jobb lenne neked.
Mind ezt akarjuk.
Te akarod ezt.
Megmondtam.
Legfőbb ideje.
Sok volt a dolgom. Megtaláltad, amit kerestél?
A szer forrása egy mutáns. Egy gyerek a Worthington-laborban.
Nélküle nincs semmijük.
Ki itt a többi vendég?
41205-ös cella: James Madrox.
Hét bankot rabolt ki...
- egy időben. - Hasznomra lehetne a tehetséged.
- Rendben. - Üdvözöllek a Testvériségben.
- Ezzel óvatosan! - Caine Marko. Elkülönítve őrzendő.
Ezt hallgassa! Nem mozoghat
mert ha lendületet vesz, jóformán megállíthatatlan.
Érdekes.
- Mi a mutáns-neved? - Buldózer.
- Vajon miért? - Engedjen már, csurgatnom kell!
- Jó a sisak. - A pofimra vigyáz.
Hasznos tagja lesz a seregünknek.
Megmentettél.
Sajnálom, kedvesem.
Most már nem közénk tartozol.
Igazán kár, olyan gyönyörű volt.
- Azt hiszti ha lemond, változik a politika? - A politikát nélkülem csinálják.
Önök döntötték el, hogy a gyógymódból fegyver lesz.
A konvoj esete megbocsáthatatlan. Az ön döntései, uram...
Hank, az egy elszigetelt incidens volt. Veszedelmes mutánsokkal.
Tudja, milyen ingoványos terepre tévedt?
Igen.
De fenntartható-e a demokrácia, ha egy ember városokat mozgat az agyával?
Ez a kérdés.
És a helyzet csak rosszabbodni fog.
Ezért kell ott lennem, ahová tartozom.
- Helló, Logan. - Hát újra itt vagy.
Mint amikor először találkoztunk. Csak akkor fordított helyzetben.
Jól vagy?
Igen.
Soha jobban.
Logan, még elpirulok!
- Belelátsz az agyamba? - Nincs szükség rá.
Semmi baj.
- Várj! - Nem.
- Ez nem te vagy. - De, én vagyok.
Mi lenne, ha kicsit lazítanál?
A professzor szerint talán... megváltoztál.
Ő csak tudja.
Mi van? Azt hiszed, téged nem manipulál?
Nézd meg magad! Megszelídített.
Hol van Scott?
- Hol vagyok? - A birtokon.
El kell mondanod, mi történt Scott-tal!
Jean? Mi történt vele?
Úristen!
Nézz rám!
Maradj velem! Beszélj hozzám!
Nézz rám!
Koncentrálj!
Ölj meg!
- Mi? - Ölj meg, mielőtt én ölök meg még valakit!
- Ne mondd ezt! - Kérlek!
- Hagyd abba! - Ölj meg!
Hagyd abba! Nézz rám!
Minden rendben lesz, segítünk rajtad.
A professzor segíthet, meggyógyíthat.
Engem ne gyógyítsanak!
Önkéntesség? A gyógyszert fegyverbe töltik.
Mondtam, hogy a vérünket akarják.
Most mit csinálunk?
Ennek a fegyvernek a híre mágnesként vonzza majd ügyünk mellé a híveket.
Gyertek! Hadsereget toborzunk.
Észleltem valamit. Hatalmas elektromágneses erőt.
Egy mutáns.
Ötös osztályú. Soha nem éreztem hozzá hasonlót.
Önnél is erősebb.
Hol van most?
- Mi történt? - Mit csináltál?
- Jean megölte Scottot. - Micsoda?
- Az lehetetlen! - Figyelmeztettelek.
Elhagyta a birtokot, blokkolja a gondolataimat. Nagyon erős.
Talán már túl késő.
- Itt várjatok! - Micsoda?
Egyedül beszélek Jeannel.
Igazad volt, Charles.
- A lány különleges. - Mit keres itt?
Amit a professzor. Látogatóba jöttem.
- Nem akarok gondot. - Én sem, Charles.
Szóval, bemegyünk?
- Hazaviszem Jeant, ne avatkozz bele! - Mint a régi szép időkben.
Segítség kell neki. Nincs jól.
Úgy beszélsz, mint a szülei.
Senki nem jöhet be.
- Tudtam, hogy eljön. - Haza szeretnélek vinni.
- Nekem nincs otthonom. - De igen. Van otthonod és családod.
Szerinte túl nagy a hatalmad ahhoz, hogy kordában tartsd.
Ideje véget vetni a pszichológiai játékaidnak.
- Irányítani akar? - Azt akarja.
Nem. Segíteni akarok.
Segíteni? Mi a baj velem?
- Semmi. - Elég!
Nem, Charles, ezúttal nem! Mindig visszafogtad őt!
A saját érdekedben.
Tűnjön a fejemből!
- Én bemegyek. - A professzor azt mondta, várjunk.
Nézz rám, Jean! Én segíthetek.
Ki a fejemből!
- Hallgatnod kéne rá. - Veszélyt jelentesz még magadra is.
- De én segíthetek. - Kipróbálnád rajta a gyógymódot?
Emlékezz Scottra! Megölted, mert nem tudtad uralni az erődet.
Elég!
Bemegyek.
Jean! Engedj be!
Ne hagyd, hogy az erőd uraljon!
Kedvesem, gyere velem!
A sötétség korában élünk.
A világ tele félelemmel, gyűlölettel és türelmetlenséggel.
De minden korban vannak olyanok, akik küzdenek ez ellen.
Charles Xavier megosztott világba született.
Megpróbálta meggyógyítani,
de ez sajnos nem sikerült neki.
A nagy emberek végzete, hogy nem láthatják álmaikat valóra válni.
Charles több volt, mint vezető, és több mint tanár. A barátunk volt.
Amikor féltünk, erőt adott nekünk,
amikor egyedül voltunk, a családot jelentette nekünk.
Habár eltávozott, a tanítása tovább él bennünk, a tanítványaiban.
Bárhová megyünk, tovább kell vinnünk az álmát.
És ez az álom egy egyesült világ.
- Minden oké? - Igen.
Csak, tudod, Xavier személyesen jött el
meggyőzni, hogy járjak ide.
Hozzánk is.
- Mind ugyanúgy érzünk. - Nem, Bobby, nem igaz.
Neked ott van Vadóc, de én...
Vagy csak honvágyam van.
Az első hó, meg ilyenek.
- Gyere velem! - Ciklon azt mondta, maradjunk bent.
Ne parázz! Nem kapnak el.
Hisz te át tudsz sétálni a falakon. Gyere!
Itt is otthon érezheted magad.
Köszönöm, Bobby.
Elvigyelek, kölyök?
Hová mész?
Nem tudod, milyen, ha nem mersz az erőd miatt senkihez közeledni.
De, tudom.
Szeretném megtapasztalni, milyen az érintés.
Az ölelés. A kézfogás.
A csók.
Remélem, nem valami fiú az oka.
Ha menni akarsz, akkor menj!
De csak ha biztos ezt akarod.
Nem kéne azt mondanod, hogy maradjak?
Hogy menjek föl, és pakoljak ki?
Nem az apád vagyok, a barátod.
Gondolkodj azon, amit mondtam, Vadóc!
Marie.
Emlékszel az első találkozásunkra? Tudod, mit láttam, mikor rád néztem?
Az evolúció következő lépcsőjét. Amit Charles-szal annyira kerestünk.
Azt gondoltam, miért akarna Charles ebből az istennőből halandót csinálni?
Én képes vagyok manipulálni a fémet ebben,
de te bármit megtehetsz,
amit csak akarsz.
Elég!
Pont úgy beszélsz, mint ő.
Ő vissza akart fogni téged.
- Te mit akarsz? - Hogy az legyél, ami lenni akarsz.
Aminek a természet szánt.
A gyógymódot mindünknek szánják. Ha szabadságra vágyunk, harcolnunk kell érte.
És a harc most kezdődik.
Nem lenne szabad itt lennie.
- Az ereje kiszámíthatatlan. - Csak a rossz kezekben.
- Bízik benne? Hisz X-Men volt! - Ahogy te is.
Én már bizonyítottam. Megöltem volna a professzort is, ha kell.
Ő többet tett a mutánsokért, mint te valaha fogsz.
Legjobban azt bánom, hogy a mi álmunkért neki meg kellett halnia.
- Most akkor mit csinálunk? - A professzor nyitotta az iskolát,
talán vele is kéne megszűnnie.
- Hazaküldhetnénk a tanulókat. - Sokunknak nincs hova mennünk.
Nem igaz! Hát nem is harcolunk az iskoláért?
Tudom, rosszkor jöttem.
Azt mondták, ez biztos menedék mutánsoknak.
Az volt, fiam.
És még mindig az. Keresünk neked szobát.
Hank, szólj mindenkinek, hogy az iskola nyitva marad!
- Pete, láttad Vadócot? - Igen, elhúzott.
Hol vagyok?
Elég!
- Hová mész? - Mit gondolsz?
- Ő elment, és nem jön vissza. - Nem tudhatod.
Megölte a professzort.
Az nem Jean volt. De a régi énje ott van benne.
Figyelj!
- Miért nem engeded el őt végre? - Azért... azért...
Mert szereted.
Ő már döntött. Most nekünk is muszáj. Ha velünk vagy, maradj velünk!
XAVIER MAGÁNISKOLA TEHETSÉGES FIATALOKNAK
Gyógymód soha! Gyógymód soha!
Szurit akarsz, hogy hazafuthass mamihoz és papihoz?
Csak keresek valakit.
Ó, már tudom. A barátnődet.
Csak ő lehet még beszaribb.
Rajta, Jégember!
Harcoljunk!
A jó öreg Bobby. Még mindig fél a harctól.
A mai támadásunk, csak az első a sorban.
Amíg a gyógymód létezik, harcban állunk.
Egyetlen városuk, egyetlen utcájuk sem lesz biztonságban. Senki sem lesz biztonságban.
Mutánstársaim felé ez az ajánlatom:
Csatlakozzatok vagy álljatok félre!
Már így is éppen elég mutánsvér folyt.
Próbálunk a nyomára bukkanni.
- Nem hagyhatjuk, hogy ezt tegye. - Egyetértek önnel.
Ez most már nemzetbiztonsági ügy. Szállják meg a labort,
és őriztessék gyógyszerrel töltött fegyverekkel!
Trask, találja meg Magnetót, és állítsa meg! Bármilyen eszközzel!
Ha ő háborút akar, megkaphatja.
Jól van, mozgás!
Leadni a régi fegyvert! Leadni minden fémet!
Szuronyokat, tölténytárakat, dögcédulákat!
Mindenkinél műanyag fegyver legyen! Gyógyszeres töltényekkel!
Egy darabka fém se maradhat nálatok!
Gyógymód soha! Gyógymód soha!
Gyógyítani akarnak minket, de én azt mondom, mi vagyunk a gyógymód!
Arra a tökéletlen állapotra, amit úgy hívnak: Homo sapiens.
Nekik vannak fegyvereik,
de nekünk is vannak.
Olyan dühvel és ellenállhatatlan erővel csapunk le, amilyet még a világ nem látott!
És ha egyetlen mutáns is az utunkba áll, az új mérget használjuk föl ellene!
Elmegyünk az Alcatrazhoz, megszerezzük a gyógymódot, és elpusztítjuk a forrását.
Onnantól semmi nem állít meg minket!
Egy mérföldről megérzem az adamantium szagát.
- Nem akarok magával harcolni. - Okos fiú.
- Jeanért jöttem. - Szerinted erőszakkal tartom itt?
- Azért van itt, mert itt akar lenni. - Nem tudja, mivel áll szemben.
Dehogynem. Láttam, mit csinált Charles-szal.
Maga meg hagyta őt meghalni.
- Nem megyek el Jean nélkül. - Dehogynem.
Két perc az akcióig, elnök úr.
Műholdképünk van Magneto főhadiszállásáról.
- Hogy találtuk meg? - Ő mindent készségesen elárult.
Nincs veszélyesebb egy bosszúszomjas nőnél.
Célpont közvetlen előttünk.
Teljesen körbevettük a tábort.
Osztagparancsnok Bravó Egynek! Zöld jelzést kérünk.
Rendben. Mehetnek.
Állj! Kezeket fel!
Megadom magam.
Csak csali volt, uram.
De ha nincs ott, hol az ördögben van?
A Worthington-labor. Ahol indult az ügy, ott is ér véget.
- Biztos bent van még a fiú? - Száz százalék.
Hogy fogunk odajutni? Én nem tudok úszni.
Azt bízd csak rám!
Hát te mit keresel itt?
Segítségre van szükségem.
- Megtaláltad? - Magnetóval van.
- Na és hol? - Mozgásban, de tudom, hová mennek.
- Szóval láttad Magnetót? - Igyekeznünk kell. Megtámadják az Alcatrazt.
- A szigetet katonák őrzik. - Az kevés ellenük.
Öltözzünk!
- Valamikor ez jó volt rám. - Magneto megállíthatatlan lesz, ha megszerzi.
- Hány embernek parancsol? - Egész seregnek. És Jeannek.
- Neki véges a hatalma, Jeannek nem. - Csak hatan vagyunk.
Igen, túl kevesen.
Ez az igazság.
Elvesztettük Scottot
és a professzort.
De ha most nem harcolunk, az eszme is sírba száll velük.
Azt én nem engedem.
Hát te?
Akkor egy csapat vagyunk.
Az X-Men.
Mindannyian.
Jövünk.
Indulás!
- Készen állnak. - Tudom.
De te készen állsz, hogy megtedd, amit kell, ha eljön az ideje?
Apa, mi történik?
Földrengés!
Csapdában vagyunk!
Charles mindig is hidakat akart verni.
Uramisten!
Vissza, fedezékbe!
A fiú a délkeleti szárnyban van.
- Hát akkor... - Romboljuk le!
Sakkban a gyalogok lépnek először.
Az emberek meg a fegyvereik!
Műanyag. Hát tanulnak!
Ezért lépnek először a gyalogok.
Célozzák a hidat!
Tűz!
Lámpás! Lökéshullámokat! A fegyverekre célozz!
- Te jó szagú atyaisten! - Lopakodó üzemmód.
- A vadászgépek, tankok? - Magneto szétszedné mindet.
- Hol a gyalogságunk? - 30 percnyire.
Isten óvjon minket!
A fiúért jönnek.
Ezt többé ne csináld!
Maguk őrizzék a kaput!
Mindenki gyűljön ide! Tartjuk ezt a vonalat!
Saját ügyük árulói.
Végezzetek velük!
Még ne!
Menj, keresd meg a fiút, és öld meg!
Örömmel.
Állj!
A fiúért megy!
Én megelőzhetem.
Gyere!
Ezt növeszd vissza!
Tudod te, ki vagyok én?
A Buldózer, te liba!
Hova, hova?
- Maga dolgozta ki a gyógymódot. - Igen, én.
Lányok?
Ne bántsák őt!
Ne bántsák!
Nyugalom!
Minden rendben lesz, kisanyám.
- Nem diplomata vagy? - Churchill szerint: ''Jöhet egy pillanat...''
Tudod, miről beszélek.
Kérem, ne bántsanak!
Ne! Ne félj, segíteni jöttem. Kiviszlek innen.
Erre!
- Mi történt? - Nincs erőd mellettem.
Maradj a közelemben!
- Előlem nem tudtok elbújni. - Ki bújt el, tökfej?
Ne, ne!
Kérem, én csak segíteni akartam magukon!
Azt hiszi, kell a segítsége?
Ideje befejezni a háborút.
Fedezékbe!
Menj az útból!
- Indulás. - Menj!
Tünés!
Ez csapatmunka.
A legjobb védekezés a támadás.
Bobby, elbírsz a régi haveroddal?
Most menj!
Ciklon, zavard össze őket!
Rendben.
Ez túl sok neked, Bobby.
Visszamehetnél tanulni.
Te maradtál ki.
Itt az idő.
Aztán nagyot dobj!
Te sose tanulsz, igaz?
A helyzet az, hogy tanultam.
De...
Közülük való?
Ezt akarják tenni mindannyiunkkal.
Vége, Jean.
Vége.
Ne lőjenek!
Mindenki kifelé onnan!
Mit tettem?
Csak én állíthatom meg. Vigyél mindenkit biztonságba!
Indulj!
Tudom, hogy még ott vagy.
Te meghalnál értük?
Nem értük.
Érted.
Ments meg!
Szeretlek.
Visszajöttél?
Sajnálom.
Muszáj volt megtennem.
- Én nem ezt akartam. - Tudom.
Én akartam.
De jó újra látni!
Hálás nemzetünk köszönetét tolmácsolva mutatom be új ENSZ-nagykövetünket,
aki az Egyesült Államok valamennyi polgárát képviseli, embert és mutánst egyaránt:
Dr. Hank McCoy!
Lesz mit tenned, szőrmók!
Jó reggelt.
Szia, Moira.
Created by Asimov