En koskaan unohda sitä kesää.
Vietin viikon äidin lapsuudenkodissa.
Käsikirjoitus: HAYAO MIYAZAKI
Perustuu Mary Nortonin kirjaan KÄTKIJÄT
Onko kaikki hyvin? - On.
Ohjaus: HIROMASA YONEBAYASHI
KÄTKIJÄT
Olen sanonut tästä Harulle monesti.
Odota hetki. - Selvä.
Haru, tukit jälleen ajotien.
Sho? Missä sinä olet?
Ei saa!
Nämä eivät ole teille.
Arietta! - Niin?
Kävitkö taas ulkona?
Voisit vähän siivota täällä.
Oma niittyni näyttää hienolta. - Sotkulta tämä näyttää.
Onko se laakerinlehti?
Saat syntymäpäivälahjan etukäteen, äiti.
Riittää koko vuodeksi. Mutta laakeripuu on kamalan kaukana.
Jos inhimalinen olento näki sinut... - Ei minua kukaan löydä.
Maailma on täynnä vaarallisia otuksia.
Isosetäsi... - Päätyi sammakon suuhun.
Eikö perillarohto tuoksukin hyvältä? - Niinpä tuoksuu.
Sokerin kanssa tästä saisi perillamehua.
Odota iltaan. Kätken sinulle sokeria.
Ensimmäinen kätkemiseni. Olen harjoitellut hurjasti.
Isä tulee.
Tervetuloa kotiin.
Isä, illalla... - Talossa on lapsi.
Näin hänet. - Arietta...
Hän ei nähnyt minua. Piilouduin laakerinlehden taakse.
Onhan kätkemisreissu yhä voimassa, isä?
Ei käy. Inhimaliset ovat vaarallisia.
Mutta hän on pelkkä lapsi. Ei hätää.
Isä, olen odottanut tätä kauan.
Lapset ovat julmempia kuin aikuiset.
Pärjään kyllä.
Lapset menevät aikaisin nukkumaan. - Kiitos, isä!
Kulta... - Ei hätää, poika on sairaana.
Mutta...
Älä huolehdi, äiti. Olemme varovaisia.
Arietta täyttää pian 14 vuotta.
Hänen on opittava pärjäämään yksin.
Joskus tuntuu, että olemme maailman viimeiset Kätkijät.
Haru auttaa, jos tarvitset jotakin.
Luotan sinuun, Haru. - Selvähän se, rouva.
Suljen akkunan. Pidetään ötökät ulkona.
Eikö tumma asu olisi parempi? - Olen jo päättänyt.
Yrittäkää kätkeä silkkipaperia.
Ja vähän sokeria perillamehua ja teetä varten.
Mutta kaikki käy.
Palaamme pian, äiti.
Olkaa varovaisia. - Totta kai.
Arietta!
Anteeksi.
Pitele näitä.
Pidä tiukasti kiinni.
Arietta? Mennään.
Kaikki on valtavan suurta.
Inhimalisten maailma.
Sokeri on tuolla.
Odota minua siellä.
Olet ihan huippu, isä.
Seuraavaksi silkkipaperia.
Isä, katso. - Ensimmäinen kätkemisesi.
Se on terävä, ole varovainen. - Tietysti.
Kätkeminen on tosi hauskaa, isä.
Katso tuonne alas.
Rottia. Pysy kaukana niistä.
Ei minua pelota.
Olen valmis kaikkeen.
Vaaroja ei kannata etsimällä etsiä.
Mikä paikka tämä on? - Inhimaliset tekivät sen nukeille.
Tämä on sopivan kokoinen meille.
Äiti pitäisi tuosta lipastosta.
Näitä esineitä ei saa kätkeä. Inhimaliset huomaisivat sen heti.
Selvä.
Älä pelkää.
Tänään...
...näin sinut puutarhassa.
Äiti kertoi teistä.
Hän näki lapsena pikkuisia ihmisiä.
Näkikö hän sinut?
Näkikö?
Anna anteeksi, isä.
Hän näki minut päivällä.
Minun olisi pitänyt varoa enemmän. Toivottavasti et säikähtänyt.
Ei kerrota äidillesi.
Hän vain huolestuisi. - Hyvä on.
Inhimalisia ei tarvitse heti paeta. Tarkkaile ensin ja päätä sitten.
Olemme kotona. - Tervetuloa.
No?
Kaikki ei mennyt niin kuin piti. Lamppu sammui ennen aikojaan.
Voi sentään.
Jouduimme luopumaan sokerista.
Ei se mitään. Onneksi olette turvassa.
Arietta, näytä äidillesi ensimmäinen kätkemisesi.
Onpa kaunis nuppineula.
On aika mennä nukkumaan.
Hyvää yötä.
Hän näyttää väsyneeltä.
Keitänkö teetä?
Sho! Vilustut siellä. Tule sisälle.
Siis mitä? Sokeripala?
Hän jätti sen ritilän taakse.
Se on kai se sama pala, jonka pudotin.
Miten niin pudotit?
Älä koske siihen, onko selvä?
Se on ansa.
Ne yrittävät napata meidät!
Kätkeminen pitää lopettaa toistaiseksi.
Ehkä ne tietävät, missä asumme! Podi, meidän on muutettava.
Tämä oli niin mukava talo.
Nyt kaikki on aloitettava alusta.
Katsotaan, mitä tuleman pitää.
Syödään, keitto jäähtyy.
Miksi sen piti olla nimenomaan sokeri?
Kiitos, Arietta. Halusin kuivattaa pyykit auringossa.
Tiedät, että tykkään pyykkäämisestä.
Nyt taidan ottaa nokoset. - Selvä.
UNOHDIT TÄMÄN
Sinä tulit.
Odota, älä mene.
Jätä meidät rauhaan.
Halusin vain kertoa sen.
Haluan puhua kanssasi. - Inhimaliset ovat vaarallisia.
Isän ja äidin mukaan meidän on lähdettävä, jos paljastumme.
Onko sinulla perhe? Sepä kiva.
Eikö sinulla ole perhettä?
Äidillä on niin paljon kiireitä töissä -
että hänellä ei ole aikaa minulle.
Vai niin.
Olen Sho. Mikä sinun nimesi on?
Onko sinulla nimeä?
Tietenkin. Olen Arietta.
Arietta...
Kaunis nimi.
Saanko nähdä sinut? Edes vilaukselta?
Kurkistus riittää. Ole niin kiltti.
Mitä täällä tapahtuu? Herttinen, korppi!
Menetkös siitä! Tästä saat!
Mikä tuota lintua riivaa? Eivät ne yleensä käyttäydy noin.
Ehkä nyt on pesimäaika.
Joudun vaihtamaan hyttysverkon. Mistä minä sellaisen löydän?
Onko kaikki hyvin?
Ehkä sinun pitäisi ottaa lääkettä.
Kiitos, Haru, mutta voin ihan hyvin.
Vai pesimäaika...
Lepää kunnolla, nuori herra.
Isä?
Käskin pysyä poissa täältä. - Anteeksi.
Halusin auttaa.
Hän ei nähnyt minua.
Vaarannat perheesi.
En kiellä toiste. Ymmärrätkö? - Ymmärrän.
Meidän pitää etsiä uusi koti.
On aika lähteä.
Kulta...
UNOHDIT TÄMÄN
Teille on paketti.
Kiitos juomasta.
Tiedätkö hyviä tuholaisentorjujia? - Tuholaisentorjujia?
Katsotaanpa... "Tuholaispalvelu putipuhdas".
Tuholaispalvelu putipuhdas? Hetkinen.
Onko hiiriongelmia?
Ehkä on, ehkä ei.
Olen nähnyt täällä pikkuihmisiä.
Yrittikö korppi lentää huoneeseesi?
Oletko kunnossa?
Olen, Haru hätisti sen tiehensä.
Olin ihan äimän käkenä. En ole kuunaan nähnyt yhtä isoa...
Jännitys ei sovi Shon sydämelle.
Hän tuli tänne nauttimaan rauhasta.
Jos jotain tapahtuu ennen leikkausta...
Tiedän, rouva.
Äitisi joutui lähtemään työmatkalle -
mutta sairasta lasta ei saisi jättää.
On varmasti raskasta olla ilman äitiä.
Ei minulla ole hätää.
Avioerolle ei mahda mitään -
mutta äitisi pitäisi olla täällä.
Kuka teki huoneessani olevan pikkutalon?
Se on hieno.
Tarkoitatko nukkekotia? Se kuuluu äidillesi.
Se jäi tänne, kun äitisi muutti pois.
Onko se äidin? - Isäni teetätti sen Englannissa.
Se oli tarkoitettu peukaloisille.
Isäni väitti nähneensä niitä. Hän odotti monen monituista vuotta.
Talo oli kuulemma lahja peukaloisille.
Mutta ne eivät näyttäytyneet enää.
Eivät isäni elinaikana, eivätkä minun.
Onko nuori herra nähnyt niitä?
En valitettavasti.
Nukkekoti on kulkenut suvussamme.
Saat sen omaksesi, jos vain haluat. - Oikeastiko?
Oletko vilkaissut sen sisälle? Se on oikein kaunis.
Haru, sammuttaisitko valot? - Selvä pyy.
Tämä on olohuone.
Huonekaluseppä valmisti huonekalut.
Eikö olekin hieno?
Alakerrassa on työhuone ja WC.
Seuraava huone on suosikkini.
Haru, voisitko avata sen?
Totta kai. Se taitaa aueta näin.
Niin paljon yksityiskohtia.
Kaikki on kuin oikeassa elämässä.
Hellalla voi tehdä oikeasti ruokaa.
Eikö olekin hieno?
Harmi, että isän unelma ei toteutunut.
Siitä on jo kauan. Ehkä peukaloiset ovat muuttaneet pois.
Samat kuvat ovat olleet jo kolme vuotta. Eikö niitä voisi vaihtaa?
Pidän niistä.
Olen aina halunnut nähdä oikean meren.
Eikä niitä kannata vaihtaa nyt.
Isä on myöhässä.
Toivottavasti rankkasade ei yllättänyt.
Isä? - Tuo on takaovi.
Isä, tervetuloa...
Venäytin jalkani. Onneksi Petteri löysi minut.
Kulta... Olet loukkaantunut!
Tuo hänet sisälle.
Oletko kunnossa? - Jalka ei ole murtunut.
Se paranee pian. - Haen kylmää vettä.
Tässä on pyyhe, voit kuivata... Kuka hän on?
Emme olekaan maailmassa kolmistaan.
Pitää mennä. - Odota. Jää nyt edes teekupposelle.
Huolehdin Podista. Hae Petterille teetä.
Kiitos, Petteri. Onneksi törmäsit isään.
Kiitos avustasi.
Oletko nähnyt muita Kätkijöitä?
Luulimme, että vain me olemme jäljellä.
Näin monta.
Silloinhan Lupi-serkku on kunnossa!
Saanko katsoa joustasi?
Käytät tätä metsästämiseen.
Se on arvokas esine. Anna se takaisin.
Pitää mennä.
Etkö jää syömään?
Minulla on tämä.
Heinäsirkan jalka!
Maistuuko? Se on hyvää. - Ei kiitos.
Siinä tapauksessa... - Kiitos vielä kerran.
Saatan hänet ulos.
Olit etsimässä meille uutta kotia.
Kaaduin. Onneksi Petteri tuli paikalle.
Vai niin.
Petterin alue yltää joen toiselle puolelle.
Hän tietää meille pari sopivaa paikkaa.
Se on hyvä.
En haluaisi asua taivasalla.
Mutta näin hyvää kotia on vaikea löytää.
Kiva kuulla, että meitä on muitakin.
Onko sinulla ystäviä ja perhettä?
Perhettä? Olen yksin.
Toivottavasti tulet taas käymään.
Äidin muhennos on maailman parasta.
Haru?
Arietta, ompeleen pitää olla tiheämpi.
Aloita alusta.
Mihin me tarvitsemme näin isoa säkkiä?
Käyn vilkaisemassa, miten isä jaksaa.
Saanko tulla sisään, isä?
Miten jalka voi? - Pystyn pian kävelemään.
Isä...
Muutammeko me pois?
Inhimaliset ovat nähneet meidät.
Eivät kaikki inhimaliset ole vaaraksi.
Arietta, ennen syntymääsi täällä asui kaksi muutakin perhettä.
Toinen perheistä katosi jäljettömiin -
toinen muutti pois.
Inhimaliset olivat nähneet heidät. Meidän on selviydyttävä.
Isä...
Mitä merkillistä? Maanjäristys?
Äiti!
Ovi ei aukea!
Ovenkarmi on vääntynyt.
Seinä!
Hemmeli!
Olen unelmoinut tällaisesta keittiöstä.
Mikäs se tämä oikein on?
Vain välttämättömät tavarat mukaan.
Emme jaksa kantaa kaikkea tuota.
Hemmeli, ei nukkekodin esineitä.
Varmistan, että reitti on selvä.
Pysy äitisi luona. - Selvä.
Tulit viimein.
Pidättekö uudesta keittiöstänne?
Kotimme on raunioina.
Samapa tuo. Tulin jättämään hyvästit.
Saanko katsoa?
Olet kaunis.
Meidän on muutettava. Meidät on nähty.
Inhimaliset eivät saa nähdä Kätkijöitä.
Kätkijöitä? - Kätkemme inhimalisten tavaroita.
Sellaista, mitä te ette kaipaa.
Saippuaa, keksejä, sokeria, sähköä ja kaasua.
Isän isoisäkin oli Kätkijä.
Näkikö kukaan heitä? - En usko.
Kaikki on minun syytäni.
Niya, ole kunnolla.
Asuuko talossa muita kaltaisiasi?
Vain isä, äiti ja minä.
Entä muualla?
Kyllä, mutta olen tavannut vain yhden.
Vai niin.
Ennen pitkää vain sinä olet jäljellä.
Teitä on vuosi vuodelta vähemmän.
Kuolette sukupuuttoon.
Ei pidä paikkaansa! Meitä on paljon. Petteri sanoi niin.
Petteri? - Hän on meikäläisiä.
Hän sanoi, että meitä on paljon.
Tiedätkö, miten monta ihmistä on maailmassa?
6,7 miljardia.
6,7 miljardia?
Entä teitä? - En tiedä.
Teitä on luultavasti vain muutama.
En tiennyt teistä, ennen kuin äitini kertoi.
Monet lajit ovat kuolleet sukupuuttoon.
Olen nähnyt niitä vain kirjoissa.
Lajit tuhoutuvat ympäristön muuttuessa.
Surullista kyllä, sama kohtalo odottaa teitä.
Vai kohtalo?
Sinä mullistit elämämme. Nyt joudumme muuttamaan.
Isä sanoi, että meidän on selviydyttävä.
Me lähdemme, vaikka se on vaarallista.
Me selviydymme. Et tiedä meistä mitään.
Emme kuole pois niin helpolla!
Anteeksi, olet oikeassa.
Minä tässä kuolen.
Sydämeni ei ole kunnossa.
Se leikataan ensi viikolla, turhaan.
Sydämesi...
En ole voinut viettää tavallista elämää.
Kun näin sinut, halusin suojella sinua.
Mutta en pysty tekemään edes sitä.
Olen todella pahoillani.
En tiennyt, että olet vakavasti sairas.
Mitä tämä tekee keskellä lattiaa?
Sehän on nukkekodin keittiö.
Löysinpäs sinut.
Mitä nyt?
Kuulin äidin äänen.
Hieno keittiö.
Et ole varmasti ainoa pikkuihminen.
Minun pitää mennä.
Päästä minut! Päästä minut ulos!
Päästä minut ulos!
Päästä minut ulos, ole kiltti!
Katto on vinossa.
Halojaa? Tuholaispalvelu putipuhdas?
Voitteko tulla tänne? - Mistä on kyse?
Pikkuotuksista, jotka eivät ole hiiriä.
Eivät hiiriä? - En halua tappaa niitä.
Tarvitsetteko ansoja? - Niitä juuri.
Sho!
Arietta?
Äiti on kadonnut.
Inhimalinen nosti katon pois ja vei hänet.
Äiti...
Yhdessä löydämme hänet.
Mitä? Ovi on lukossa.
Kokeillaan viereistä huonetta.
Ei onnistu. - Odota.
Pääsen tästä sisään.
Hienoa.
Se on väärä tie.
Teidän pitää kääntyä hiekkatielle. - Ennen siltaako?
Ei sinne!
Haru avasi tämän.
Hän on vienyt äidin jonnekin.
Onko kaikki hyvin?
Mikä siinä oikein kestää?
Äiti! Missä sinä olet?
Mutta lukko...
Lukko?
Saisinko lämmintä maitoa?
Hetkinen vain.
Kiitos.
On vähän nälkä. Onko täällä keksejä?
Katsotaanpa...
Äiti!
- Arietta!
Täällä! Arietta!
Äiti!
Arietta.
Lopultakin he löysivät oikean tien.
Lisää inhimalisia!
Tule tänne, äiti.
Haluaisimme aluksi vilkaista taloa. - Kaikin mokomin.
Kenen auto tämä on?
Haru?
Mitä täällä tapahtuu?
Nyt se tapahtui, rouva. Täällä on pikkuihmisiä.
Pikkuihmisiä?
Kyllä vain. Ja pitkäkyntisiä sellaisia.
Se on tosi kuin vesi.
Ne varastavat ympäri taloa. Siksi täältä katoaa tavaroita.
Mikä sinulla on, Haru?
Vuosikaudet luulin kuvittelevani kaiken -
mutta totta se on.
Tuholaistorjujat eivät ole tarpeen.
Nyt on kiire. Talo on täynnä niitä.
Kohta uskotte minua.
Täällä on niiden pesä.
Pesä?
Näyttää pikemminkin jätekasalta.
Mitä merkillistä?
Haru, lähetän tuholaistorjujat pois.
Odottakaa hetki.
Nukkekoti.
Saammeko tulla hetkeksi? - Sisään.
Rouva, ne veivät nukkekodin keittiön.
Katsokaa vaikka.
Se on täällä. - Kerrassaan komea näky.
Pyydystin yhden niistä purkkiin.
Mikä Harua vaivaa?
Kappas.
Tuoreita yrttejä.
Joku on keittänyt teetä.
Isä oli oikeassa. Täällä on peukaloisia.
Niin on.
Haru siis näki oikeasti peukaloisia. Mutta hän syytti heitä varkaiksi.
He eivät ole varkaita vaan Kätkijöitä.
Kunpa minäkin näkisin heidät.
He ovat täällä jossakin.
Aivan varmasti.
Anteeksi, rouva.
Mistä aloitamme?
Oletteko kunnossa?
Se pääsi karkuun. Vangitsin yhden, mutta se pääsi karkuun!
Täällä on oikeasti pikkuihmisiä!
Seuraavalla kerralla nappaan ne!
Missä tapaamme Petterin?
Metsän takana. Sitten seuraamme jokea.
Olen aivan poikki. En jaksa niin kauas.
Pidetään kiirettä. - En jaksa enää.
Syödään. Matkaa on aamuun asti.
Olen pahoillani.
On minun syytäni, että jouduimme lähtemään.
Se on ollutta ja mennyttä.
Rakennamme yhdessä uuden kodin.
Käväisen ulkona.
Älä mene kauas.
Niya.
Vielä vähän matkaa.
Petteri!
Siinä taitaa olla kaikki.
On aika lähteä. - Selvä.
Oletko kunnossa, äiti?
Arietta!
Sho.
Arietta.
Me olemme lähdössä.
Onneksi ehdin ajoissa.
Niya johdatti minut tänne.
Kiitos. Voi paksusti.
Toin tämän.
Toivottavasti hyväksyt lahjani.
Kiitos.
Minun on mentävä.
Milloin leikkauksesi on? - Ylihuomenna.
Annoit minulle rohkeutta elää.
Onnea tuottamaan.
Kiitos.
Suojelit minua sittenkin.
Arietta.
Toivon sinulle kaikkea hyvää.
Hyvästi.
Arietta, olet nyt osa minua.
En koskaan unohda sinua.
Olen 14-vuotias kaunokainen
Iloinen pikku nainen
Kauan lattialankkujen kätköissä
Olen viettänyt Kätkijän töissä
Joskus iloa koen, joskus taas en laisin
Kunpa jonkun tavata saisin
Haluan tuulen sotkevan tukan
Ja taivaita tuijottaa
Sulle kedolta haluan poimia kukan
Ulkona katson maailmaa uutta
Perhoset tanssii ja kutsuu mua
Katsomaan tätä ihanuutta
Mikään ei muutu lain
Pienessä maailmassain
Voin sitä sietää, mutta tahdon tietää
Sinusta yhä enemmän
Elämä iloni ja suruni yhteen
Kietoo kuin lyhteen
Haluan tuulen sotkevan tukan
Ja taivaita tuijottaa
Sulle kedolta haluan poimia kukan
Ulkona katson maailmaa uutta
Perhoset tanssii ja kutsuu sua
Katsomaan tätä ihanuutta
Alla auringon kukkakedolla
Haluan kanssasi aina olla
Muistot kätkee sydän pieni
Tässä uudessa maailmassa
Löydän oman tieni
Suomennos: Janne Mökkönen Broadcast Text International
T. PELiMiES 10.03.2012