Sméagol! Imam jo!
Ribo sem ujel, Sméag. Sméagol!
Izvleci jo! Daj, no! Izvleci jo!
Déagol!
Déagol?
Déagol.
Daj nama ga, Déagol, ljubček.
Zakaj?
Ker je...
...moj rojstni dan in si jaz onega želi.
Moj Ponos.
Prekleli so naju.
Morilec.
"Morilec" so nama rekli.
Izobčili so naju in naju napodili.
Golúm.
Jokala sva.
Jokala, ker sva tako sam.
Tolmun je kot baržun.
Midva si zelo želi, da prej ko prej jo ulovi
in snede ribo slastno.
Midva je pozabil okus kruha,
zvok dreves,
mehkobo vetriča.
Midva je pozabil še svoje ime.
Moj Ponos.
Pokonci!
Zbudita se!
Zbudita se, zaspaneta.
Iti moramo.
Pri priči moramo naprej.
Kaj ti sploh nisi spal?
Jaz pa sem, čez mero.
Zdi se, da je že pozno.
Ne.
Ni.
Niti poldan še ni.
Samo dnevi postajajo vse temnejši.
Gremo!
Iti moramo. Mudi se!
Frodo bo najprej kaj prigriznil.
Ne smemo zapravljati časa.
Vzemi.
Pa ti?
Nisem lačen. Vsaj ne lembasa.
Samo.
Prav, no.
Bolj malo ga je ostalo.
Morala bova paziti, da ga ne zmanjka.
Kar pojej, g. Frodo.
Razdelil sem ga na obroke. Dovolj ga bo.
Dovolj za kaj?
Za pot domov.
Pridita, hobita.
Blizu je.
Mordor je blizu.
Tukaj ni varno.
Hitro.
KRALJEVA VRNITEV
Dober je.
Zagotovo je iz Šajerske.
Dolgoritjan.
Kot bi bil spet pri Zelenemu zmaju.
Zeleni zmaj. -Vrček pivca v roki,
pa noge na klop po težkem delu.
Kdaj si pa ti težko delal?
Gospoda, dobrodošli
v Ajzengartu!
Nepridiprava! Lepo sta nas vlekla za sabo.
Zdaj pa vaju najdemo tukaj, kako se mastita in kadita!
Sediva na polju zmage
in uživava nekaj pošteno prisluženih krepčil.
Soljena svinjina je prvovrstna.
Soljena svinjina?
Hobiti. -Zapoveduje nama Bradodrev,
ki zdaj upravlja Ajzengart.
Mladi mojster Gandalf.
Lepo, da si prišel.
Les in voda, kamen in klada, temu sem že kos,
a tu bo treba ukrotiti vešča,
ki je zaklenjen v stolpu.
Pokaži se.
Previdno.
Poražen je, a še vedno nevaren.
Glavo proč, pa bo mir.
Ne.
Živega potrebujemo.
Marsikaj mora povedati.
Vojeval si mnoge vojne in pogubil mnogo mož, Théoden,
potem pa sklepal mir.
Posvetujva se spet kot nekoč, stari prijatelj.
Boš v miru z menoj?
Mir bodi.
Mir bodi,
brž ko boš plačal za požig Zahodnega folda
in otroke, ki tam mrtvi ležijo!
Mir bodi, ko bodo maščevani vojaki,
ki so jim razsekali telesa, ko so že mrtvi ležali
pred vhodom v Roški gradec.
Ko boš v veselje svojih vran bingljal na vislicah z lastnega okna,
tedaj se bom pobotal s tabo.
Vislice in vrane?
Starec otročji!
Kaj bi pa ti rad, Gandalf Sivokutar?
Naj uganem. Ključ Orthanca.
Ali pa samega Barad-dura.
Pa še krone sedmerih kraljev in palice Peterih veščev!
Mnogi so umrli zaradi tvojega izdajstva.
Na tisoče več jih je v nevarnosti.
Lahko bi jih rešil, Saruman.
Bil si sovragov zaupnik.
Poizvedovat si prišel?
Prav, nekaj ti bom povedal.
V srcu Srednjega sveta je nekaj gnilega.
Nekaj, kar si spregledal.
A Veliko oko je videlo.
Sauronova premoč hitro narašča.
Kmalu bo napadel.
Vsi boste umrli.
Pa saj to že veš, mar ne, Gandalf?
Menda ne misliš, da bo potikavec kdaj sedel na Gondorski prestol.
Ta izgnanec, ki je prilezel iz senc, nikoli ne bo kralj.
Gandalf mirnega srca žrtvuje najbližje,
za katere trdi, da so mu ljubi.
Kakšne besede tolažbe si izrekel polovnjaku,
preden si ga pognal v pogubo?
Poslal si ga na pot, ki vodi le v smrt.
Dovolj!
Ustreli ga. Prepiči mu jezik.
Ne.
Stopi dol, Saruman,
pa ti bo prizanešeno. -Pomilovanje zadrži zase.
Jaz ga ne potrebujem!
Saruman,
tvoja palica je zlomljena.
Grima, ni se mu treba pokoravati.
Nisi bil od nekdaj tak.
Njega dni so bil Rohanec.
Pridi dol.
Rohanec?
Kaj drugega je rohanska hiša
kot s slamo krit skedenj, kjer razbojniki popivajo v smradu,
njih zalega pa se valja po tleh med psi?
Zmaga pri Helmovem breznu ni tvoja, Théoden Konjar.
Si le manjvreden sin velikih spočetnikov.
Grima,
pridi dol.
Reši se ga. Bodi svoboden.
Nikoli ne bo svoboden. -Ne.
Na tla, ščene!
Saruman!
Bil si sovragov zaupnik.
Povej nam, kar veš!
Odpokliči stražo, pa ti povem, kje bo odločena vaša usoda.
Ne bom vaš ujetnik.
Sporoči zaveznikom
in vsem, ki so v Srednjem svetu še svobodni.
Sovražnik napreduje.
Izvedeti moramo, kje bo napadel.
Voda odplakuje Sarumanovo umazanijo.
Spet se bodo tu naselila drevesa.
Mlada drevesa.
Divja drevesa. -Pipin!
Naj me trol brcne!
Peregrin Tuk!
Bom jaz vzel to reč, fant moj.
Sem z njo, hitro!
Nocoj častimo spomin na vse, ki so padli za to deželo.
Slava padlim zmagovalcem.
Slava jim!
Nobenih prekinitev.
Nobenega polivanja. -In brez bruhanja.
Se pravi, da je pivsko tekmovanje?
Zmaga tisti, ki zadnji ostane na nogah.
Na kaj bomo pili? Pijmo na zmago!
Na zmago!
Vesel sem zate.
Plemenit mož je.
Oba sta, ti in on.
Ampak v zmago nas ni popeljal Théoden Rohanski.
Ne poslušaj me.
Mlada si.
Nocoj je tvoja noč.
Tako.
Škratje se kopajo z majhnimi, kosmatimi ženskami.
Nekaj čutim.
Ščemi me v prstih.
Mislim, da se me je prijelo.
Kaj sem rekel?
Ne prenese pijače.
Igre je konec.
Lahko preiščeš dol in log, izpiješ celo mesto,
a pivca takega ne najdeš,
kot je pri nas čez cesto.
Kar imej svoj nobel zvarek, lahko ga piješ še v raju,
a edino pravo pivce...
Pipin!
Edino pravo pivce
se toči pri Zelenem zmaju.
Hvala! Zmagal sem!
Se kaj ve, kaj je s Frodom?
Niti besede. Nič.
Še je čas.
Frodo je vsak dan bliže Mordorju.
Kako naj to vemo?
Kaj ti govori srce?
Da je Frodo še živ.
Da.
Živ je.
Preveč tvegano. Preveč tvegano.
Zmikavta.
Ukradla sta nama ga.
Ubij ju. Oba ubij.
Tiho, da se ne zbudita.
Zdaj midva ne sme vsega pokvariti.
Ampak onadva vesta.
Vesta.
Sumničita naju.
Kaj govori, ljubček?
Je Sméagola postalo strah?
Ne. Ni.
To pa že ne. Sméagol sovraži pokvarjena hobita.
Sméagol jima želi smrt. Našla ju bo.
Sméagol je enkrat to že storil. -Tudi drugič bo.
Najin je!
Najin!
Midva mora spet dobiti Ponos.
Lepo po vrsti, ljubček.
Najprej ju midva odpelje k njej.
Odpelje ju do Vijugavega stopnišča.
Pa potem?
Gor, gor po stopnišču,
vse do... predora.
In ko bosta vstopila vanj,
ju ne bo več ven.
Vedno je lačna.
Ves čas mora jesti.
Hraniti se mora.
Le orke dobi v kremplje.
Ti pa niso slastni, kaj?
Ne.
Niti malo, ljubček.
Hoče se ji slajšega mesa.
Hobitskega mesa.
Ko bo odvrgla kosti in prazna oblačila,
ga bo midva našel.
In vzel zase!
Za naju.
Ja. Seveda. Za naju.
Golúm. Golúm.
Ko bosta hobita mrtva,
bo Ponos najin!
Ti, izdajalska mala krota!
Ne! Gospodar!
Ne! Pusti ga, Samo!
Slišal sem ga. Ubiti naju hoče.
Ne. Sméagol še mravlje ne bi pohodil.
Grozni debeli hobit
sovraži Sméagola
in izmišlja laži.
Ti bedni črv! Razčesnil ti bom betico!
Samo!
Jaz, da lažem? Ti lažeš!
Če ga splašiš, sva izgubljena! -Pa kaj? Ne morem več.
Ne bom mirno čakal smrti! -Ne bom ga odgnal.
Ne razumeš, kaj?
Podlež je.
Sama ne zmoreva. Brez vodiča že ne.
Drži z mano.
Saj držim, g. Frodo.
Vem, Samo. Vem.
Zaupaj mi.
Pridi, Sméagol.
Koliko je ura?
Ni še zora.
Sanjala sem, da gre velik val
prek zelenih dežel in čez hribe.
Stala sem na robu.
Brezno pred mojimi nogami je bilo črno kot noč.
Za mano se je zasvetila luč,
a se nisem mogla obrniti.
Samo stala sem in čakala.
Noč predrugači marsikatero misel.
Spi, Éowyn.
Spi,
dokler še lahko.
Zvezde so zastrte.
Na vzhodu se nekaj dogaja.
Zloba, ki nikdar ne spi.
Sovragovo oko se premika.
Kaj pa počneš?
Pipin!
Pipin?
Pipin.
Si zmešan? -Rad bi ga pogledal.
Samo še enkrat.
Daj ga nazaj.
Pipin.
Ne!
Pipin.
Tukaj je.
Vidim te.
Pipin!
Gandalf, pomagaj!
Pomagajte mu!
Pipin!
Tuk, ti teslo!
Poglej me.
Gandalf, odpusti mi. -Poglej me.
Kaj si videl?
Drevo.
Belo drevo
na kamnitem dvorišču.
Bilo je mrtvo.
Mesto je gorelo.
Minas Tirith? To si videl?
Videl sem...
Njega.
V glavi sem slišal njegov glas.
In kaj si mu povedal?
Povej!
Vprašal je, kdo sem. Nisem odgovoril.
Zabolelo me je.
Kaj si mu povedal o Frodu in Prstanu?
V njegovih očeh ni bilo laži.
Ostaja tepec,
vendar pošten tepec.
Ničesar ni izdal o Frodu in Prstanu.
Res nenadejana sreča.
Pipin je v palantirju videl sovragov načrt.
Napadel bo Minas Tirith.
Poraz pri Helmovem breznu mu je dal vedeti,
da se je pojavil Elendilov dedič.
Ljudje niso šibki, kot je mislil.
V njih še tli pogum. Morda dovolj za spopad.
In tega se boji.
Ne bo tvegal, da se Srednji svet združi pod en prapor.
Minas Tirith bo zravnal z zemljo,
preden kralj sede na prestol.
Če se gondorski svetilniki prižgejo, mora Rohan v boj.
Povej...
Zakaj bi se borili za one, ki se niso za nas?
Jim mar kaj dolgujemo?
Jaz pojdem. -Ne!
Morajo izvedeti. -Saj bodo.
Drugod moraš v Minas Tirith.
Ob reki. Pazi na črne ladje.
Morate razumeti:
Začelo se je. Zdaj ni več povratka.
Pojezdil bom v Minas Tirith.
Ampak ne sam.
Ni ga bolj zvedavega hobita od tebe, Peregrin Tuk.
Hitreje!
Kam pa gremo?
Zakaj si pogledal vanj?
Zakaj bi rad vse videl?
Ne vem. Ne morem si pomagati. -Nikoli.
Žal mi je.
Ne bom več. -Ne razumeš?
Sovražnik misli, da je Prstan pri tebi.
Iskal te bo. Na varno moraš.
Pa ti? Greš z mano?
Medo?
Pohiti.
Kako daleč je?
Tri dni ježe, kot Nazgul leti.
Drži pesti, da naju ne bodo lovili.
Vzemi.
Za popotnico.
Zadnja zaloga dolgoritjana.
Vem, da si brez. Preveč kadiš, Pip.
Kmalu se spet vidiva.
Ni tako? -Ne vem.
Ne vem, kaj bo.
Medo. -V dir, Scadufax.
Pokaži, kako se podviza.
Medo!
Venomer mi je sledil,
kamor sem šel,
še preden sva bila vmesnjaka.
Spravil sem ga v silne težave,
a vedno sem ga tudi izvlekel iz njih.
Zdaj pa je odšel.
Kot Frodo in Samo.
Če kaj vem o hobitih, je to, da so drzni.
Morda celo predrzni. Saj je vendar Tuk.
Pojdita po najvarnejši poti.
Ladja je v Sivih pristanih.
Čaka, da jo bo ponesla čez morje.
Zadnje popotovanje Arwen Undómiel.
Tukaj zate ni več ničesar.
Le smrt.
Gospa Arwen,
ne smeva več odlašati.
Gospa!
Povej, kaj si videl. -Arwen.
Znaš videti prihodnost.
Kaj si videl?
V času, ki te čaka, sem videl smrt.
Pa tudi življenje.
Videl si otroka. Mojega sina.
Taka prihodnost hitro bledi.
A ni še izgubljena.
Nič ni gotovo.
Nekaj je gotovo.
Če ga zdaj zapustim, mi bo na vekomaj žal.
Prišel je čas.
V pepelu se bo iskrje izlevilo
in luč bo planila iz temne sénce,
spet celo bo prelomljeno rezilo...
...in krona kralju vrne se na sence.
Nanovo prekuj meč.
Mrzle roke imaš.
Življenje Eldarjev te zapušča.
Tako sem izbrala.
Oče, naj bo po tvoji volji ali ne,
ni je ladje, ki bi me lahko odpeljala od tod.
Vstopila sva v gondorsko kraljestvo.
Minas Tirith.
Mesto kraljev.
Umaknite se!
Tisto drevo.
Gandalf.
Da. Gondorsko belo drevo.
Kraljevo drevo.
Ampak gospodar Denethor ni kralj.
Le majordom je Varuh prestola.
Pozorno prisluhni. Denethor je Boromirjev oče.
Nespametno bi mu bilo povedati za sinovo smrt.
In ne omenjaj Froda ali Prstana.
Pa tudi Aragorna ne.
Najbolje bo, če sploh ne odpreš ust.
Bodi poživljen, Denethor, gondorski Gospodar in Majordom.
Ob tej temni uri prinašam novice in nasvete.
Si prišel, da pojasniš tole?
Si prišel povedat, zakaj je moj sin mrtev?
Umrl je, da naju reši,
mojega rojaka in mene.
Pred premočnim nasprotnikom. -Pipin.
Ponujam vam svoje usluge, kakršnekoli že so,
da poplačam dolg.
Moje prvo povelje zate.
Kako si ti ubežal, moj sin pa ne,
pa čeprav je bil tako silen mož?
Tudi najsilnejšega lahko pokonča ena sama puščica,
Boromirja pa so prebodle mnoge.
Vstani.
Gospodar, še bo čas za žalovanje,
vendar ne zdaj.
Vojna prihaja.
Sovrag je pred vrati. Kot majordom imaš dolžnost
braniti mesto. Kje je gondorska vojska?
Še imaš prijatelje. V tej borbi nisi sam.
Pokliči Théodena Rohanskega. Prižgi svetilnike.
Misliš, da si moder, Mithrandir?
A v tvoji pretkanosti ni modrosti.
Si mislil, da je oko Belega stolpa slepo?
Videl sem več, kot je tebi znanega.
Z levico bi me uporabil kot ščit pred Mordorjem,
z desnico pa spodrinil.
Vem, kdo jezdi s Théodenom.
Slišal sem govorice o tem Aragornu, Arathornovem sinu.
Ne bom se priklanjal severnemu potikavcu,
poslednjemu iz hiše, ki je davno izgubila gospostvo.
Nimaš oblasti, da bi kralju odrekal prestol, majordom.
Gondorju vladam jaz, nihče drug!
Pridi.
Prevzelo ga je puhlo častihlepje.
Celo svojo žalost uporablja kot krinko.
Mesto stoji že tisoč let.
A zaradi muh tega norca bo zdaj propadlo.
In Belo drevo, kraljevo drevo
ne bo nikoli več vzcvetelo.
Zakaj ga še stražijo? -Ker še vedno upajo.
Medlo in vse šibkeje upajo, da bo nekega dne vzcvetelo.
Da bo prišel kralj in bo mesto spet tako, kot je bilo,
preden je začelo propadati.
Stara modrost, prinešena z Zahoda, je bila pozabljena.
Kralji so si delali grobnice, sijajnejše od hiš za žive.
Stara imena prednikov so cenili bolj
od imen svojih sinov.
V prastarih dvoranah so vladarji brez otrok tuhtali o heraldiki
ali pa v visokih, mrzlih stolpih zastavljali vprašanja zvezdam.
In tako je gondorsko ljudstvo začelo propadati.
Kraljevi rod se je prekinil.
Belo drevo je začelo veneti.
Oblast nad Gondorjem so dobili manjvrednejši.
Mordor.
Ja, tam je.
Mesto je od vekomaj živelo v dogledu te sence.
Nevihta prihaja.
To ni vreme s tega sveta,
ampak Sauronova iznajdba.
Cmarina hlapov, ki jo pošilja pred vojsko.
Mordorski orki ne marajo dneva,
zato zakriva sonce,
da laže korakajo v boj.
Ko bo mordorska senca prišla do mesta,
se bo začelo.
No...
To je torej Minas Tirith.
Pusti vtis.
Kam greva pa zdaj? -Prepozno je, Peregrin.
Ne greva več iz mesta.
Morala bova počakati pomoč.
Kmalu bo čas za južino.
Vsaj v spodobnih krajih, kjer še imajo južino.
Nismo v spodobnih krajih.
G. Frodo?
Kaj je?
Samo občutek.
Mislim, da se ne bom vrnil.
Boš. Seveda se boš.
Samo mračne misli te obhajajo.
Šla bova tja in spet nazaj,
kot g. Bilbo.
Boš videl.
Mislim, da so bili ti kraji včasih del gondorskega kraljestva.
Ko je še imelo kralja.
Frodo, glej.
Kralj ima spet krono.
Gremo, hobita! Ne ustavljajta se. Semkaj.
Saj je le časten naziv, kaj?
Menda ne pričakujejo, da se bom res boril?
Ali pač? -Zaprisežen si v njegovo službo.
Moral boš ubogati ukaze, Peregrin Tuk.
Smešni hobit.
Varuh Citadele.
Hvala.
Zvezde so se skrile.
Je že čas?
Da.
Tako tiho je.
Zatišje pred viharjem.
Nočem v bitko.
A še huje je stati ob strani neizogibnega.
Je kaj upanja za Froda in Samota?
Nikoli ga ni bilo kaj dosti.
Le noro upanje. Sovrag je pripravljen.
Zbral je vse svoje moči.
Ne le orke, tudi ljudi.
Trume Haradcev z juga,
plačanci z obale.
Vsi se bodo odzvali na klic iz Mordorja.
Gremo.
Starega Gondorja ne bo več.
Tu bo kladivo najtrše usekalo.
Če zavzamejo reko, če pade garnizon v Osgiliathu,
bo mesto ostalo brez obrambe.
Beli vešč je z nami. Tudi to nekaj šteje.
Gandalf?
Sauron še ni razkril najsmrtonosnejšega sluge,
ki bo mordorsko vojsko povedel v boj.
Ni ga in ga ne bo moža, ki bi ga lahko pokončal.
Angmarski kralj-čarovnik.
Srečal si ga že.
Na Vremskem vrhu je zabodel Froda.
Vladar Nazgulov.
Najmogočnejši od Deveterih.
V Minas Morgulu biva.
Mrtvo mesto.
Zoprn kraj, poln sovražnikov.
Brž! Brž!
Videli bodo.
Ne tja. Glej, našel sva.
Pot v Mordor.
Skrivno stopnišče.
Kar gor.
Ne! G. Frodo! -Ne tja!
Kaj počne? -Ne.
Kličejo me. -Ne.
V zaklon!
Čutim njegovo rezilo.
Pa smo prišli do tega.
Do velike bitke našega časa.
Proč od tod, hobita. Gor moramo.
Igralna plošča je postavljena.
Figure se premikajo.
Gor, gor po stopnišču.
Potem pa v predor.
Kaj je v predoru?
Dobro me poslušaj.
Če se mu kaj zgodi, bom jaz obračunal s tabo.
Če zavoham, da je kaj narobe,
če se mi ena kocina postavi pokonci, si opravil.
Konec bo s sleduhom. Konec s smrduhom.
Po tebi bo. Jasno?
Opazujem te.
Kaj se gresta?
Nič. Samo nekaj sva razčistila.
Fant moj, nekaj je treba opraviti.
Eden od Šajercev se bo spet lahko izkazal.
Ne razočaraj me.
Čez reko je zelo tiho.
Orki so se pritajili.
Morda je garnizon odšel.
Poslali smo izvidnike v Cair Andros.
Če vodo orki napadli s severa, nas bodo opozorili.
Tiho.
Še 10 jih potrebujemo.
Ubij ga!
Ne prihajajo s severa.
K reki! Gremo.
Hitreje.
Meče v roke.
Zadržite jih!
Kaj?
Amon Dîn.
Svetilnik na Amon Dînu je prižgan!
Zatlela je iskrica upanja.
Svetilniki Minas Tiritha so prižgani!
Gondor kliče na pomoč.
In Rohan se bo odzval.
Skliči Rohirrime.
Pri Dunhargu zberi vojsko.
Do zadnjega moža. Dva dni imaš časa.
Tretji dan pojezdimo v Gondor. In v boj.
Naprej. -Razumem.
Gamling. -Gospod.
Podvizaj se čez Rajtersko.
Vse, zmožne boja, pokliči v Dunharg.
Bom.
Greš z nami? -Samo do tabora.
Navada je, da dvorjanke pospremijo može.
Možje so dobili vojskovodjo.
Sledili ti bodo v boj, celo v smrt.
Dal si nam novo upanje.
Se opravičujem.
Meč imam.
Prosim, sprejmi ga.
Sprejmi mojo službo, kralj Théoden.
Z veseljem.
Odslej boš Merjadok, rohanski vitez.
Konjski možje.
Ko bi le lahko zbral legijon škratov, umazanih in oboroženih do zob.
Tvojim rojakom ne bo treba oditi v vojno.
Vojna že prihaja v njihovo deželo.
Pred obzidjem Minas Tiritha
bo torej odločena usoda našega časa.
Napočil je čas. Rohanski jezdeci, prisegli ste.
Zdaj izpolnite prisege! Gospodu in deželi!
Faramir!
Ne moremo jih zadržati. Mesto je padlo.
Zapustite položaje. V Minas Tirith gremo.
Nazguli.
V zaklon!
Nazguli!
Umik! Nazaj v Minas Tirith!
Umik!
-Rešite se!
Čas ljudi je mimo.
Prišla je doba orkov.
Naprej. -Nazguli prihajajo.
V zaklon, gospodar!
Prihaja!
Mithrandir. -Beli jezdec!
Potegni!
Mithrandir.
Prebili so našo obrambo,
zasedli most in zahodni breg.
Celi odredi prihajajo čez reko. -Kot je napovedal gospodar Denethor.
Že davno je predvidel tako usodo. -A naredil ni nič.
Faramir?
Tole ni prvi polovnjak, ki ga vidiš.
Ne.
Videl si Froda in Samota?
Kje? Kdaj? -V lthilienu.
Še ne dva dni tega.
V Morgulsko dolino so namenjeni.
In čez Cirith Ungol.
Kaj to pomeni?
Kaj je narobe? -Faramir, vse mi povej.
Vse, kar veš.
Tako služiš svojemu mestu?
Da tvegaš popolno pogubo?
Storil sem, kar sem mislil, da je prav.
Kar si ti mislil, da je prav.
Prstan Mogote si v rokah nespametnega polovnjaka poslal v Mordor.
Moral bi ga prinesti na varno v Citadelo.
Kjer bi bil skrit
v globokih, temnih kleteh.
Ne bi ga uporabil.
Razen v najbolj skrajni sili.
Jaz ga ne bi uporabil,
četudi bi se Minas Tirith rušil in bi ga edino jaz lahko rešil.
Od nekdaj bi bil rad veličasten in velikodušen
kot nekdanji kralji.
Boromir ne bi pozabil očetove želje.
Prinesel bi mi kraljevsko darilo.
Boromir ti ne bi prinesel Prstana.
Stegnil bi roko po njem in ga vzel. In takrat bi bil padel.
Kaj pa ti veš? -Zadržal bi ga zase.
In ko bi se vrnil
ti ne bi več prepoznal lastnega sina.
Boromir mi je bil zvest!
Ni bil nekakšen coprniški vajenec!
Oče?
Sin moj.
Pojdi.
Globoko bi padel.
Zelo globoko.
Stopnišče je nevarno.
Pridi, gospodar.
Pridi k Sméagolu.
G. Frodo.
Nazaj! Ti...
Ne dotikaj se ga!
Zakaj sovraži ubogega Sméagola?
Mu je Sméagol kdaj storil kaj žalega?
Gospodar?
Gospodar nosi težko breme.
Sméagol to ve. Težko, težko breme.
Debeli ne more vedeti.
Sméagol bo skrbel za gospodarja.
Debeli hoče onega.
Potrebuje ga. Sméagol mu bere v očeh.
Kmalu te bo prosil zanj. Boš videl.
Debeli ti ga bo vzel.
Pošlji vse legijone.
Naj ne odnehajo, dokler ne bodo zavzeli mesta.
Vse naj pobijejo.
Pa vešč? -Zlomil ga bom.
Kje so Théodenovi jezdeci?
Bo prišla rohanska vojska?
Mithrandir.
Pogum je zdaj vaša najboljša obramba.
Kaj si mislil, Peregrin Tuk?
Koliko pomoči lahko hobit ponudi tako velikemu vladarju nad ljudmi?
Dobro si storil.
Hladen račun ne sme zadržati velikodušnih dejanj.
Pridružil se boš straži v stolpu.
Nisem si mislil, da bodo našli prikladno uniformo.
Nekoč jo je nosil fantič iz mesta.
Nespameten fantič, ki je ure in ure raje pobijal zmaje,
kot da bi se učil.
Tvoja je bila? -Ja, moja.
Oče mi jo je dal narediti.
No...
Višji sem, kot si bil ti takrat.
Ampak ne bom več rasel, razen v širino.
Tudi meni ni pristajala.
Boromir je bil vojak v družini.
Z očetom sta si bila tako podobna.
Ponosna.
Celo trmasta.
Vendar močna.
V tebi je drugačna moč.
Nekega dne bo oče to uvidel.
Tule prisegam zvestobo in službo Gondorju.
V miru ali v vojni,
v dejanju ali nehanju,
...od...
te ure pa vse,
dokler me ne odveže moj vladar
ali me vzame smrt.
In jaz tega ne bom pozabil
in ne nehal nagrajevati, kar se daje.
Zvestobe z ljubeznijo,
poguma s častjo,
prelomljene prisege z maščevanjem.
Ne bi smeli zlahka zapustiti zunanjega branika,
ki ga je tvoj brat dolgo čuval.
Kaj naj bi storil? -Reke in Pelennorja
ne bom prepustil brez boja.
Osgiliath moramo spet osvojiti.
Preplavili so ga.
V vojni je pač treba tvegati.
Kak vojvoda še premore pogum za vladarjeve zapovedi?
Zdaj si želite, da bi bilo drugače.
Da bi bil jaz mrtev, Boromir pa živ.
Da.
To si želim.
Ker ste prikrajšani za Boromirja,
bom jaz namesto njega storil, kar se bo dalo.
Če pa se vrnem, lepše mislite o meni, oče.
Odvisno od tega, kako se boš vrnil.
Kaj se pa greš?
Bi se rad potuhnil, kaj?
Potuhnil?
Debeli hobit je vedno vljuden.
Sméagol pokaže skrivne poti, ki jih ne najde nihče drug,
onadva pa pravita "potuhnil"
Potuhnil?
Zelo pridna prijatelja, moj Ponos.
Zelo pridna. -Prav, prav!
Če si me pa presenetil.
Kaj pa si počel?
Potuhnil sem se.
Prav. Pa naj bo po tvoje.
Oprosti, da sem te zbudil.
Naprej moramo.
Saj je še tema.
Tukaj je vedno tema.
Ni ga več! Vilinskega kruha.
Kaj? Ničesar drugega nimava.
On ga je vzel. Zagotovo!
Sméagol? Ne, ne ubogi Sméagol.
Ne mara groznega vilinskega kruha.
Lažniva podgana! Kaj si storil z njim?!
Ne je ga.
Gotovo ga ni vzel. -Glej.
Kaj pa je to?
Drobtine na jopiču. On ga je vzel!
On ga je vzel.
Midva ga je videl. Ko gospodar ne gleda, se baše.
Pokvarjena laž!
Ti smrdljivi zahrbtni hinavec!
Samo! -Rekel mi je...
Nehaj!
Samo!
Ubil ga bom! -Samo! Ne!
Ojoj! Oprosti. Nisem hotel. Ampak bil sem tako besen.
Počijmo malo.
Saj mi nič ni. -Ne.
Ni res. Izmučen si.
Golúm je kriv.
Pa ta kraj.
In ta reč okoli tvojega vratu.
Lahko ti pomagam.
Lahko ga še jaz nosim.
Nosil bi ga.
Lahko bi ga nosil.
Da ti bo laže... Da ti bo laže...
Stran!
Saj ga nočem obdržati.
Samo pomagal bi rad.
Vidiš?
Zase ga hoče.
Drži jezik!
Poberi se!
Ne, Samo.
Ti pojdi.
Žal mi je, Samo.
Ampak laže.
Naščuval te je proti meni.
Ne moreš mi več pomagati. -Saj ne misliš resno.
Pojdi domov.
Faramir!
Očetova volja se je sprevrgla v blaznost.
Nikar zaletavo v smrt.
Tu sem zaprisegel zvestobo.
To je mesto númenorskih ljudi.
Rade volje umrem v bran njegove lepote,
njegovega spomina in modrosti.
Oče te ljubi, Faramir.
Pred koncem se bo zavedel tega.
Znaš peti, mojster hobit?
No...
...ja.
Vsaj dovolj dobro za moje rojake.
A nimamo pesmi za prestolne dvorane
in hude čase.
In zakaj vaše pesmi ne bi bile za moje dvore?
Daj, zapoj kakšno.
Svet je spred'
in dom je zad',
vsepovsod je treba znat',
skozi sence
v rob noči,
kjer je tisoč zvezd-luči.
Senca, mrč,
megla in mrak,
proč korak,
proč...
...korak!
Naprej!
Prostor za kralja.
Prostor.
Kralj je prispel.
Gospod.
Slava ti, visočanstvo.
Grembalt, koliko jih je?
500 z Zahodnega folda.
Pa še 300 iz Fenmarka.
Kje so jezdeci s Snežice? -Nikogar ni.
Šest tisoč sulic. Pol manj, kot sem upal.
Premalo, da bi prodrli skozi mordorske vrste.
Še bodo prišli.
Vsako uro je Gondor bliže porazu.
Ob zori moramo na pot.
Konji so nemirni,
možje pa tiho.
V senci gore so vse bolj napeti.
Tista pot...
Kam vodi?
V Borštov zakot, k vratom pod goro.
Od tam se še nihče ni vrnil.
Gora je zla.
Aragorn.
Poiščiva kaj za pod zob.
Tako.
Pravi rohanski oproda.
Pripravljen sem.
Oprosti.
Saj ni tako nevaren.
Še oster ni.
To pa ne gre. Tako ne boš potolkel dosti orkov.
Pridi.
H kovaču. Hitro!
Ne bi ga smela spodbujati.
Ne bi smel dvomiti vanj.
Ne dvomim v njegovo srce, le v roke.
Zakaj bi ostal tu?
Z istim razlogom gre v boj kot ti.
Zakaj se ne bi boril za svoje najdražje?
Na vojno se spoznaš prav tako malo kot ta hobit.
Ko ga bo zgrabil strah
sredi krvi in krikov in vojnih grozot...
Misliš, da se bo boril?
Zbežal bi.
Z vso pravico.
Vojna je moška stvar, Éowyn.
Izbrala sem smrtno življenje.
Ko bi ga lahko vsaj
še zadnjič videla.
Gnada?
Kralj Théoden vas čaka.
Maknil se bom.
Gospodar Elrond.
Prihajam v imenu nje, ki jo ljubim.
Arwen umira.
Ne bo dolgo zdržala zla, ki se širi iz Mordorja.
Luč Večernice pojema.
Bolj ko se Sauron krepi, bolj njena moč peša.
Njeno življenje zdaj zavisi od Prstana.
Senca se je zgrnila nad nas.
Konec je.
Pa ne za nas. Zanj.
Podajaš se v boj, a ne v zmago.
Sauronova vojska gre nad Minas Tirith, to veš.
Skrivaj pa pošilja čete, ki bodo napadle z reke.
Z juga pluje korzarsko ladjevje.
Čez dva dni bo v mestu.
V manjšini ste.
Več mož potrebuješ.
Ni jih več.
So. Tisti, ki prebivajo v gori.
Morilci,
izdajalci.
Bi jih poklical v boj?
V nič ne verjamejo.
Nikomur ne odgovarjajo.
Gondorskemu kralju bodo.
Andúril, Plamen zahoda, prekovan iz kosov Narsila.
Sauron ni pozabil Elendilovega meča.
Meč, ki je bil zlomljen, se bo vrnil v Minas Tirith.
Kdor lahko suče ta meč,
lahko zbere najstrahovitejšo vojsko.
Ne bodi več potikavec.
Postani to, za kar si se rodil.
Pojdi v Borštov zakot.
Ljudem dajem upanje.
Zame ga ni.
Zakaj to počneš?
Na vzhodu je vojna. Ne odhajaj na predvečer bitke.
Ne smeš zapustiti svojih mož.
Éowyn... -Potrebujemo te.
Zakaj si prišla?
Ne veš?
V meni ljubiš zgolj privid in misel.
Ne morem ti dati, kar iščeš.
Želel sem ti radost, odkar sem te prvič videl.
Kam pa ti?
Tokrat ne.
Tukaj ostani, Gimli.
Ne veš, kako trmasti so škrati?
Kar sprijazni se. Fant, s tabo greva.
Kaj se dogaja? -Kam gre?
Kam gre?
Ne razumem.
Gospod Aragorn!
Zakaj odhaja na predvečer bitke?
Odhaja, ker ni upanja.
Odhaja, ker mora.
Premalo nas je.
Ne moremo poraziti mordorske vojske.
Ne.
Ne moremo.
A se bomo vseeno spoprijeli z njo.
Dal sem napotke.
Ti boš vladala namesto mene.
Sedi na moj prestol
in čim dlje brani Edoras,
če nam spodleti.
Kakšne dolžnosti mi še nalagaš, vladar moj?
Dolžnosti?
Ne.
Želim nasmeh na tvojih licih.
Ne žaluj za tistimi, katerih zadnja ura je odbila.
Dočakala boš spet svetle dni.
Brezup bo pozabljen.
Le kakšna vojska biva v takem kraju?
Prekleta.
Davno so Gorščaki zaprisegli
zadnjemu gondorskemu kralju, da se bodo borili
na njegovi strani.
Ko pa je Gondor
krvavo potreboval pomoč,
so pobegnili
in se potajili v temi gore.
Isildur jih je preklel,
naj nimajo pokoja, dokler obljuba ne bo izpolnjena.
Kdo jih bo priklical iz sivega mraka?
Pozabljeno ljudstvo.
Dedič tistega, kateremu so prisegli.
Od severa bo prišel.
Nuja ga bo nosila.
Skozi Vrata bo stopil Na Steze Mrtvih.
Kri mi je zmrazilo.
Pot je zaprta.
Mrtvi so jo naredili
in Mrtvi jo čuvajo.
Pot je zaprta.
Brego!
Ne bojim se smrti.
Nezaslišano.
Da ti gre vilin pod zemljo, škrat pa si ne drzne?
Ojoj.
Na veke vekov bi jih poslušal.
Jezditi moramo lahki in urni.
Dolga pot je pred nami.
Do cilja moramo priti z dovolj moči za boj.
Hobiti ne sodijo v vojno.
Vsi sodrugi so šli v boj.
Sramota, da bi ostal zadaj.
Čaka nas 3 dni divje ježe.
Nihče te ne sme imeti v breme.
Rad bi se boril.
Svoje sem povedal.
Z mano jezdi.
Gospa.
V kolono! Naprej!
Gremo!
V Gondor!
Kaj je?
Kaj vidiš?
Obrise mož. In konjev.
Kje?
Blede praporje kakor krpe oblaka.
Kopja se dvigajo,
kot zimsko goščavje skozi megleno kopreno.
Mrtvi nam sledijo.
Poklicani so.
Mrtvi?
Poklicani?
Saj sem vedel.
Zelo dobro.
Zelo dobro! Legolas!
Ne glejta dol.
Kdo je vstopil v moje gospostvo?
Tisti, ki si mu dolžan zvestobo.
Mrtvi ne trpijo, da bi šel skozi kdo, ki je živ.
Mene boste trpeli.
Pot je zaprta.
Mrtvi so jo naredili.
In Mrtvi jo čuvajo.
Pot je zaprta.
Zdaj moraš umreti.
Kličem vas, da izpolnite obljubo.
Samo gondorski kralj mi lahko zapoveduje.
Rod se je prekinil.
Zdaj se nadaljuje.
Borite se z nami
in povrnite čast.
Kakšna je vaša beseda?
Kaj boste odgovorili?
Zapravljaš čas, Aragorn.
Brez časti so, v življenju in smrti.
Sem Isildurov dedič.
Borite se na moji strani
in obljuba bo izpolnjena.
Kakšen bo vaš odgovor?
Dajem vam besedo!
Borite se, pa vas bom odrešil tega življenja v smrti!
Kaj pravite?!
Stojte, verolomniki!
Ven!
Legolas!
Tecita!
Borili se bomo.
Odprite vrata! Hitro!
Pohitite!
Faramir!
Ne reci, da je padel.
Premalo jih je bilo.
Nihče ni preživel.
Strah.
Strah preplavlja mesto.
Odrešimo jih muk.
Pošljite jim ujetnike.
Katapulti!
Moja sinova sta pogubljena.
Moj rod je končan.
Živ je!
Hiša Majordomov je izjalovljena.
Gospodar, zdravilo potrebuje.
Moj rod je končan!
Gospodar!
Rohan
se nam je izneveril.
Théoden me je izdal.
Zapustite položaje!
Bežite! Rešite se!
Pripravite se na boj!
Hitro! Branite obzidje!
Semkaj!
Nazaj na položaje!
V ponor s temi stvori.
Ostanite na položajih.
Več kamenja bo treba!
Pazite!
Na spodnjo ploščad! Hitro!
Sklonite se!
Zadržite jih! Pozabite na strah.
Na položaje! V boj!
Ne v stolpe!
Merite v trole! Pobijte trole!
Potolcite jih!
Odbijte jih!
Peregrin Tuk!
Nazaj v Citadelo! -Pozvali so nas v boj.
Hobit tukaj nima kaj iskati.
Res pravi varuh Citadele.
Zdaj pa brž nazaj gor!
Kaj delate, zalega ničvredna?!
Vrata se ne uklonijo. Pretrdna so.
Nazaj! Podrite jih.
Ne da se jih zlomiti.
Grond jih bo zlomil.
Pripeljite volčjo glavo.
Grond! Grond! Grond! Grond!
Grond! Grond! Grond!
Ne smete naprej.
Ne boste vstopili v Gondor.
Kdo pa si, da nam odrekaš prehod?
Legolas, v svarilo ustreli mimo kapitanovega ušesa.
Pazi, kako meriš.
Tako. Posvarili smo vas.
Pripravite se, da se vkrcamo.
Vkrcate?
Vi trije in katera vojska?
Tale vojska.
Tja.
Kaj je tu notri?
Gospodar mora v predor.
Zdaj, ko sem tu, me prav nič ne mika.
Ni druge poti.
Pojdi noter
ali nazaj.
Nazaj ne morem.
Kaj tako smrdi? -Orkovska umazanija.
Včasih pridejo.
Pohiti.
Semkaj.
Sméagol?
Tukaj.
Lepljivo je. Kaj je to?
Boš videl.
O, ja.
Boš videl.
Sméagol?
Sméagol!
Samo.
Tebi, Frodo Bisagin,
dajem luč Eärendila, našo najljubšo zvezdo.
Naj ti sveti v temnih krajih,
ko se bodo vse druge luči utrnile.
Nadležni žužek rosnoók,
zakaj mu gre na jok?
V mrežo ujet
boš kmalu
obed.
Je pobegnil, kaj, Ponos?
Tokrat ne.
Tokrat ne! -Ne!
Midva ni kriv!
Sméagol gospodarju ne bi storil žalega.
Prisegel je.
Moraš verjeti.
Ponos je kriv.
Ponos naju je prisilil.
Moram ga uničiti, Sméagol.
V moje in tvoje dobro.
Ne!
Žal mi je, Samo.
Tako zelo mi je žal.
Tebi so zaupali nalogo, Frodo Šajerski.
Če tebi ne bo uspelo,
ne bo nikomur.
Izvidniki poročajo, da je Minas Tirith obkoljen.
Spodnja raven je v plamenih.
Vsepovsod napredujejo sovragovi legijoni.
Čas nam ni naklonjen.
Pripravite se!
Zberi pogum, Medo.
Kmalu bo konec.
Gospa,
lepa si in srčna.
Veliko te še čaka.
Mnogim si ljuba.
Vem, prepozno je, da bi se umaknil.
In vem, da upanje zdaj ne pomaga kaj dosti.
Če bi bil rohanski vitez, zmožen veličastnih dejanj...
Ampak nisem.
Hobit sem.
Vem, da ne morem rešiti Srednjega sveta.
Le prijateljem bi rad pomagal. Frodu.
Samotu.
Pipinu.
Bolj kot kaj drugega bi jih rad spet videl.
Pripravite se za odhod!
Hitro. Celo noč bomo jezdili.
V boj.
K vratom!
Hitro!
Sem majordom Anárionove hiše.
Takšen sem hodil.
In takšen bom spal.
Gondor je izgubljen.
Za ljudi ni več upanja.
Zakaj bežijo, tepci?
Bolje je umreti prej kot pozneje.
Ker moramo umreti.
Za Denethorja in Faramirja ne bo grobnice.
Nič ne bo z dolgim, počasnim spanjem v balzamirani smrti.
Zgorela bova kot poganska kralja.
Prinesite les in olje.
Mirno.
Gondorski vojščaki ste!
Karkoli pride skozi vrata, se ne boste umaknili.
Bežimo!
Salva!
Streljaj!
Pusti ga, nesnaga.
Pusti ga!
Ne boš se ga več dotaknila.
Pridi, dokončaj, kar si začela.
Nazaj!
Gospodič Frodo.
O, ne.
Frodo.
G. Frodo.
Prebudi se.
Ne puščaj me samega tu.
Ne hodi, kamor ne morem za teboj.
Prebudi se.
Ne spiš.
Mrtev si.
Vrni se, gnida!
Kaj pa je to?
Stara Želoba se je malce pozabavala.
Je ubila še enega?
Ne.
Tale poba ni mrtev.
Ni mrtev?
Plen najprej pikne, da zleze skupaj kot riba brez kosti.
Potem si ga pa privošči.
Tako se hrani.
S svežo krvjo.
Odnesite ga v stolp!
Samoglav, ti tepec!
Ta umazanček bo čez par ur buden.
Takrat mu bo žal, da se je sploh rodil.
Hiša njegovega duha razpada.
Gori.
Že gori.
Saj ni mrtev!
Ni mrtev!
Ne! Ne!
Živ je!
Srečno, Peregrin, Paladinov sin. -Ne! Ne! Ne!
Odvezujem te službe.
Pojdi zdaj in umri, kakor se ti zdi najbolje.
Prilijte olje!
Gremo!
Vi, tam, hitreje! -Gandalf!
Kje je Gandalf?
Gandalf!
Umik!
Vdrli so v mesto!
Nazaj! Na drugo raven!
Rešite ženske in otroke!
Rešite jih!
Umik!
Gremo.
Naprej, v mesto. Pobijte vse, ki jih najdete.
Potolcite jih!
Borite se do zadnjega moža!
Za svoja življenja!
Gandalf!
Denethor je zblaznel!
Faramirja bo živega zažgal!
Hitro gor!
Vrni se v brezno.
Omahni v nič, ki čaka nate in na tvojega gospodarja.
Ne prepoznaš Smrti, ko jo vidiš, starec?
Prišla je moja ura.
Gandalf!
Ni vam uspelo.
Svet ljudi bo uničen.
Zberi pogum, Medo.
Za prijatelje.
Postrojite se, golazen!
Suličarji spredaj, lokostrelci za njimi.
Éomer, povedi svoj éored po levi.
Pripravljeni.
Gamling, za kraljevim praporom po sredi.
Grembalt pa po desni, ko pridete mimo zidu.
Naprej in ne bojte se teme!
Pokonci, pokonci, Théodenovi jezdeci!
Lomilo se bo kopje, klal se bo ščit,
na dan meča, ta rdeči dan,
še prej ko sonce vstane!
Karkoli se zgodi, ostani ob meni, pazila bom nate.
Jezdite zdaj!
Jezdite! Jezdimo njim v pogubo
in konec sveta!
Smrt!
-Smrt!
Naprej, Éorlingi!
Streljaj!
Smrt!
V napad!
Streljajte!
Zakurite ogenj v najinih telesih.
Nehaj s to norostjo!
Kratek čas utegneš slaviti zmago na bojnem polju,
ampak proti sili, ki se je vzdignila na vzhodu,
ni zmage.
Ne!
Ne boš mi vzel sina!
Ne! Ne!
Faramir.
Tako premine Denethor, Ecthelionov sin.
Potisnite jih k reki!
Zavarujte mesto!
Nazaj v bojne vrste!
Zatrobite v napad! Naravnost nadnje!
V napad!
Potolci ga!
Zgrabi uzde. Obrni ga levo!
Levo!
Merite v glave!
Podrite ga! Podrite ga!
Medo!
Nisem si mislil, da se bo tako končalo.
Končalo?
Ne, pot se tukaj ne konča.
Smrt je samo še ena pot,
po kateri moramo vsi.
Sivi deževni zastor tega sveta se odmika
in vse se spremeni v srebrno steklo.
In potem jih vidiš.
Kaj, Gandalf?
Kaj vidiš?
Bele obale...
In onstran njih...
Daljno zeleno deželo
pod nenadnim sončnim vzhodom.
No...
To pa ni tako grozno.
Ne.
Ni.
Zberite se! K meni!
Pogosti se z njegovim mesom.
Dotakni se ga, pa te ubijem.
Ne rini med Nazgula in njegov plen.
Spet zamujate, zalega piratska!
Treba bo sukati nož.
Gremo, morske podgane! Dol z ladje!
Za oba jih bo dosti.
Naj zmaga najboljši škrat.
Ti norec.
Ni ga moža, ki bi me lahko ubil.
Umri.
Nisem mož.
15! 16! -17!
Medo!
Legolas!
33, 34.
Tole vseeno šteje le za enega!
No, dajmo!
Tvoj obraz pa poznam...
Éowyn.
Oči se mi mračijo.
Ne.
Rešila te bom.
Saj si me že.
Éowyn...
Moje telo je odslužilo.
Pusti me.
K svojim očetom pojdem.
Zdaj se v njihovi imenitni družbi
ne bom sramoval.
Éowyn.
Odreši nas obljube.
Ni pametno.
V stiski so pripravni, čeprav so mrtvi.
Dal si besedo.
Vaša obljuba je izpolnjena.
Pojdite.
Pokoj vašim dušam.
Medo.
Ne!
Medo!
Medo.
Medo, jaz sem.
Pipin.
Vedel sem, da me boš našel.
Ja.
Me boš zapustil?
Ne, Medo.
Skrbel bom zate.
Tace stran!
Ta svetleča srajca je moja.
Skupaj z vsem ostalim gre k Velikemu očesu.
Smrdljiva morgulska podgana mi ne bo ukazovala!
Dotakni se je, pa ti zarinem meč skozi čreva.
Podlež me je napadel.
Ubijte ga!
To je za Froda!
In za Šajersko!
In to za mojega Ata!
Ne cvili, ti podgana gnojiščna.
Razparal te bom kot zaklanega prasca.
Če te ne bom jaz prej.
Samo!
Tako zelo mi je žal, Samo.
Za vse.
Spraviva se od tod. -Prepozno. Konec je.
Vzeli so ga.
Prstan so vzeli.
Brez zamere, niso.
Mislil sem, da je po tebi.
Pa sem ga vzel.
Da bo na varnem.
Daj mi ga.
Daj mi Prstan, Samo.
Samo.
Daj mi Prstan.
Moraš razumeti.
Prstan je moje breme.
Uničil bi te.
Greva, g. Frodo.
Poiščiva ti obleko.
Ne moreš nag hoditi po Mordorju.
Uspelo nama je.
Prišla sva v Mordor.
Toliko jih je.
Ne bova se neopaženo prebila skozi.
On je. Njegovo Oko.
Tja morava.
Nimava izbire.
Pridi. Za začetek se spustiva s hriba.
Moj pogled Froda ne doseže več.
Tema se gosti.
Vedeli bi, če bi Sauron imel Prstan.
Slej ko prej ga bo.
Res, doživel je poraz,
a za mordorskim obzidjem sovrag spet kopiči sile.
Kar tam naj ostane.
Naj zgnije! Kaj nam mar?
Ker zdaj med Frodom in goro Pogubo stoji 10.000 orkov.
Poslal sem ga v smrt.
Ne.
Še je upanje za Froda.
Čas potrebuje in varen prehod čez Gorgoroth.
To mu lahko omogočimo. -Kako?
Izmamimo njegovo vojsko,
da bo izpraznil deželo.
Potem z vso vojsko odkorakamo k Črnim vratom.
Z orožjem ni moč doseči zmage.
Ne za nas.
Lahko pa Frodu damo priložnost, če bo Sauronovo oko uperjeno v nas.
Da bo slep za vse drugo, kar leze in gre.
Da bi ga zamotili...
Gotova smrt,
malo upanja na uspeh...
Kaj še čakamo?
Sauron bo zaslutil past.
Ne bo stopil vanjo.
Mislim, da bo.
Dolgo si me lovil.
Dolgo sem se ti izmikal.
Nič več.
Glej, Elendilov meč.
V mestu je tišina.
Sonce je izgubilo vso toplino.
Tako hladno postaja.
Le zaradi prvega pomladnega dežja.
Ne verjamem, da se bo ta tema obdržala.
Glej orke.
Odhajajo.
No, končno se je tudi nama
nasmehnila sreča.
Naprej, zalega!
Gremo! Hitreje!
Pohitite, gnide!
Prebičal vas bom do kosti
Dajmo!
Kaj sem rekel?!
Na noge!
Gremo, lenobe!
Vidva pa naravnost v prve vrste!
Gremo! Naprej!
K vratom, gnusobe! Dajmo!
Ne veste, da je vojna?
Četa, stoj!
Pregled!
Samo, pomagaj.
G. Frodo!
Vstani, Frodo.
Težak je.
O, ne.
Kaj pa zdaj?
Udari me. -Kaj?
Udari me, Samo. Začni pretep.
Dol z mene!
Nihče me ne bo porival, gnusoba!
Spravi se dol!
Nehajte!
Čreva ti bom izpulil, če jih ne ukrotiš!
Greva, Samo. Zdaj!
Naprej, golazen!
Nazaj v vrsto!
Vi, ničvredneži!
Nazaj v vrsto, gnide!
Naprej, lenobe.
Ne zmorem...
Ne morem več nositi prstana, Samo.
Tako...
Tako težko breme je.
Tako...
Tako je težak.
Tja greva. Čim bolj naravnost.
Zakaj bi nosila stvari, ki jih morda ne bova potrebovala.
G. Frodo.
Glej.
Tam zgoraj je svetloba
in lepota,
ki ji senca ne more do živega.
Vzemi mojo.
Par kapelj je še ostalo.
Ne bova je imela za povratek.
Zdi se mi, da za naju ne bo povratka.
Na tla, Frodo!
Skrij se!
Frodo!
Kje so?
Naj pride ven vladar Črne dežele!
Nad njim se bo izvršila pravica!
Moj gospodar, Sauron Veliki, vas pozdravlja.
Je v tem tropu kdo z dovolj oblasti, da se pogaja z mano?
Ne bomo se pogajali s Sauronom,
prekletim izdajalcem.
Povej gospodarju: Razpustiti mora vojsko.
Zapusti naj to deželo in se nikoli več ne vrne.
Stari sivobradec.
Imam spominek, ki ti ga moram pokazati.
Frodo.
Tišina. -Ne!
Tiho!
Vidim, da vam je bil polovnjak pri srcu...
V rokah svojega gostitelja je trpel hude muke.
Kdo bi rekel, da tak malček zdrži takšne bolečine?
Pa jih je, Gandalf.
Jih je.
Kdo pa je to?
Isildurjev dedič?
Zlomljen vilinski meč ni dovolj, da postaneš kralj.
Kaže, da so pogajanja končana.
Ne verjamem.
Nočem.
Nazaj.
Nazaj!
Mimo je, g. Frodo.
Obrnilo se je proti severu.
Nekaj mu je pritegnilo pogled.
Ostanite na položajih!
Gondorski in rohanski sinovi, moji bratje!
V očeh
vam berem strah, ki bi ohromil tudi mene.
Morda pride dan, ko bo pogum izneveril ljudi,
ko bomo zapustili prijatelje in pretrgali bratske vezi.
A danes ni ta dan.
Ura volkov in strtih ščitov,
ko bo konec dobe ljudi.
A danes ni ta dan.
Danes gremo v boj!
Pri vsem, kar vam je na tej zemlji ljubo,
vas pozivam... Ostanite, možje Zahoda!
Kdo bi rekel, da bom v bitki umrl ob vilinu.
Kaj pa ob prijatelju?
Ja.
To pa lahko.
Se spomniš Šajerske?
Kmalu bo pomlad.
Sadovnjaki bodo vzcveteli.
Ptice bodo gnezdile v leskovih goščavah.
Na spodnjih poljih bodo sejali ječmen
in se sladili s prvimi jagodami s smetano.
Še veš, kakšen okus imajo jagode?
Ne, Samo.
Ne spomnim se ne okusa hrane,
ne glasu vode,
ne otipa trave.
Sem...
gol v temi.
Ničesar ni.
Ni tančice med menoj in ognjenim kolesom.
Začenjam ga videti
celo z budnimi očmi.
Potem se ga znebiva.
Enkrat za vselej.
Pojdiva, g. Frodo.
Ne morem ga nositi namesto tebe,
lahko pa nesem tebe.
Pridi!
Aragorn.
Elessar.
Za Froda!
Glej, g. Frodo.
Vhod.
Še malo, pa bova tam.
Pretkana hobita, visoko sta splezala!
Ne hodi tja.
Ne smeš poškodovati Ponosa.
Prisegel si!
Prisegel si na Ponos!
Sméagol je prisegel!
Sméagol je lagal.
Frodo!
Orli.
Orli prihajajo!
Frodo!
Tukaj sem.
Uniči ga!
Daj, no. Takoj!
Vrzi ga v ogenj!
Kaj še čakaš?
Spusti ga!
Prstan je moj.
Ne.
Ne!
Ja!
Ponos!
Daj mi roko!
Primi se me!
Ne!
Nikar se ne spusti.
Drži se.
Daj roko!
Frodo!
Ni ga več.
Opravljeno.
Ja, g. Frodo.
Konec je.
Vidim Šajersko.
Reko Brendivino.
Bisagin konec.
Gandalfov ognjemet.
Razsvetljeno Veselično drevo.
Rožico Kočevar, ki pleše.
S pentljo v laseh.
Če bi se sploh kdaj poročil,
bi se z njo.
Z njo.
Vesel sem, da sem s tabo, Samoglav Gamgi.
Tu, na koncu vsega.
Gandalf?
Frodo!
Gimli!
Zdaj pridejo dnevi kralja.
Naj bodo blagoslovljeni.
Ta dan ne pripada le enemu,
ampak vsem.
Skupaj spet postavimo ta svet
in v njem v miru skupaj živimo.
Prijatelji...
Vi se nikomur ne priklanjajte.
In tako se je začel
Bratovščina prstana,
ki jo na veke vežeta prijateljstvo in ljubezen,
se je razšla.
Natanko 13 mesecev potem, ko nas je Gandalf poslal na pot,
smo zagledali domač prizor.
Prišli smo domov.
Pozdravljen.
Pazi na bučo.
Še enkrat isto, Rožica.
Lahko noč, fantje.
Kako se lahko vrneš na stara pota?
Kako živiš naprej,
ko pa v srcu začenjaš razumeti,
da ni povratka?
Čas ne more zaceliti vseh ran.
Nekatere so tako globoke,
da ostanejo za zmeraj.
Tja in spet nazaj... hobitska povest B. Bisagina
G. Frodo?
Kaj pa je?
Točno 4 leta so mimo od Vremskega vrha.
Nikoli se ni čisto zacelilo.
"Tja in spet nazaj: Hobitska povest Bilbo Bisagin.
In Gospodar prstanov Frodo Bisagin."
Pri koncu si.
Ne čisto.
Še je ostalo malo prostora.
Bilbo je nekoč rekel, da bo njegove zgodbe konec.
Vsak od nas bo moral dodati svojo.
Bilbove zgodbe je konec.
Pred njim ni več potovanj.
Čaka ga le še eno.
Kako si rekel,
kam greva?
V pristan, Bilbo.
Vilini ti izkazujejo posebno čast.
Mesto na zadnji ladji iz Srednjega sveta.
Frodo...
Bi lahko še enkrat videl moj stari prstan?
Tistega, ki sem ti ga dal.
Žal mi je, stric.
Izgubil sem ga.
A ja.
Škoda.
Rad bi ga še enkrat vzel v dlan.
No, to pa je prizor, kot ga še ni bilo.
Konec je moči Trojih prstanov.
Prišel je čas
človeškega gospostva.
Morje nas kliče domov.
Mislim,
da sem pripravljen na še eno prigodo.
Srečno,
moji hrabri hobiti.
Moje delo je opravljeno.
Tukaj, na morskem obrežju,
se nazadnje razhaja naša bratovščina.
Ne bom rekel, da ne jočite.
Niso namreč vse solze slabe.
Čas je, Frodo.
Kako to misli?
Hoteli smo rešiti Šajersko.
In zdaj je rešena.
A ne zame.
Saj ne misliš resno.
Ne smeš oditi.
Zadnje strani so namenjene tebi.
Moj ljubi Samo:
Ves čas ne moreš biti razpet.
Še na mnoga leta moraš biti cel in v enem kosu.
Toliko tega se boš še veselil, postal in počel.
Tvoj del zgodbe se bo nadaljeval.
No...
Pa sem nazaj.