Svět se změnil.
Cítím to ve vodě.
Cítím to v půdě.
Cítím to ve vzduchu.
Mnohé, co kdysi bylo, je ztraceno.
Neboť již nežije nikdo, kdo by to pamatoval.
PÁN PRSTENŮ
Vše začalo kováním Velkých prstenů.
tři dostali elfové, nesmrtelní,
nejmoudřejší a nejsličnější ze všech bytostí.
Sedm dostali páni trpaslíků,
skvělí kovkopové a řemeslníci ze síní pod horami.
A devět... devět prstenů bylo darováno plemeni lidí,
kteří ze všeho nejvíc touží po moci.
V prstenech byla spoutána síla a vůle k opanování každého plemene.
Všichni však byli podvedeni, neboť byl ukován další prsten.
V zemi Mordor, v ohních Hory osudu
Temný pán Sauron tajně ukoval Vládnoucí prsten,
aby ovládal všechny ostatní.
A do toho prstenu vložil svou krutost, svou zlobu
a svoji vůli ovládnout vše živé.
Jeden Prsten, aby vládl všem.
Jedna po druhé...
padaly svobodné říše Středozemě pod moc Prstenu.
Byli však i takoví, kteří odporovali.
Proti mordorským vojskům vytáhlo Poslední spojenectví lidí a elfů.
A na úbočích Hory osudu bojovali za svobodu Středozemě.
Vítězství bylo blízko.
Moc Prstenu se však nedala zničit.
Právě v tom okamžiku, kdy všechna naděje pohasla,
uchopil králův syn Isildur otcův meč.
Sauron, nepřítel svobodných národů Středozemě
byl poražen.
Prsten získal Isildur.
Dostal jedinečnou příležitost zničit zlo jednou provždy.
Avšak lidská srdce se snadno nechají zkazit.
A Prsten moci má vlastní vůli.
Zradil Isildura
a usmrtil ho.
A věci, jež neměly být zapomenuty, byly ztraceny.
Z historie se stala pověst, z pověsti báje.
Na 2500 let...
zmizel prsten z povědomí všech.
Až se naskytla příležitost
a on polapil nového nositele.
Můj milášku.
Prsten přišel k tvorovi jménem Glum
a ten jej odnesl hluboko do chodeb pod Mlžnými horami.
A tam se stalo, že Prsten jej pohltil.
Přišel ke mně.
Je můj. Můj milovaný. Jen můj.
Můj milášek.
Prsten přinesl Glumovi nepřirozeně dlouhý život.
Celých 500 let mu otravoval mysl.
A v temnotě Glumovy jeskyně vyčkával.
Do hvozdů světa se opět vplížila tma.
Šířily se pověsti o stínu na Východě.
Šeptalo se o bezejmenném postrachu.
A Prsten moci postřehl,
že přišel jeho čas.
Opustil Gluma.
Stalo se však něco, co Prsten nezamýšlel.
Zvedl jej nejnepravděpodobnější tvor, jakého si lze představit.
Co je to?
Hobit.
Bilbo Pytlík z Kraje.
Prsten.
Ztratil se!
Můj milášek se ztratil!
Brzy totiž přijde čas,
kdy hobiti budou utvářet osudy všech.
ROKLINKA
Dne 22 září
roku 1400
...podle krajového letopočtu.
Dno pytle, Pytlová ulice, Hobitín, Západní čtvrtka.
Kraj,
Středozem.
třetí věk tohoto světa.
Tam a zase zpátky.
"Příběh hobita od Bilba Pytlíka."
A teď
kde začít?
Ach ano
Povídejme
o hobitech.
Hobiti žijí a hospodaří ve čtyřech čtvrtkách Kraje
už dlouhá staletí a vůbec jim nevadí,
že neberou na vědomí svět Velkých lidí a ten zase přehlíží je.
Ve Středozemi je konec konců nespočet zvláštních tvorů.
Hobiti se jistě zdají nedůležití,
protože nejsou ani velcí válečníci, ani velcí mudrci.
Frodo! Někdo je za dveřmi!
Někteří dokonce říkají,
že jedinou vášní hobitů je jídlo.
Což je poněkud nespravedlivé, protože máme také živý zájem
o vaření piva a kouření dýmkového koření.
Ale nejvíc nám záleží na klidu a míru a dobře obdělané půdě.
Protože všichni hobiti mají rádi to, co roste.
Ano, jiným se asi naše způsoby zdají zvláštní.
Ale zrovna dneska mi došlo,
že vůbec není špatné
oslavovat prostý život.
"Hodně štěstí k narozeninám, Bilbo Pytlíku"
Frodo, dveře!
Dotěrové. Kde je ten kluk?
Frodo!
Kupředu, pryč jde od mých vrat
a musím za ní pospíchat.
Cesta jde pořád dál a dál,
kupředu, pryč jde od mých vrat
a musím za ní pospíchat.
Jdete pozdě.
Čaroděj nikdy nechodí pozdě, Frodo Pytlíku.
Ani moc brzo. Přichází přesně tehdy, kdy chce.
Moc rád vás vidím, Gandalfe.
Snad sis nemyslel, že zapomenu na Bilbovy narozeniny?
Jak se starochovi vede? Slyšel jsem, že chystá velkou oslavu.
Znáte Bilba. Všude je kvůli němu velké pozdvižení.
- To by se mu mohlo líbit. - Pozval polovinu Kraje.
A zbytek přijde tak jako tak.
A tak život v Kraji plyne dál
jako celé věky.
Každý se stará pěkně o sebe a změny přicházejí pomalu.
Pokud vůbec.
V Kraji se totiž všechno dělá, aby to vydrželo
z generace na generaci.
Tady pod Kopcem vždy bydlel nějaký Pytlík
ve Dně pytle.
A vždycky bude.
Popravdě, Bilbo je poslední dobou nějaký divný.
Totiž víc než obvykle.
Začal se zamykat ve své pracovně.
Tráví hodiny a hodiny nad starými mapami,
když si myslí, že to nevidím.
Kam se to podělo?
Má něco za lubem.
- Tak dobře. Nechte si své tajnosti. - Co?
- Máte s tím něco společného. - Nepovídej.
Než jste přišel, měli jsme my Pytlíkové vážnost.
Ano?
Nikdy žádná dobrodružství a nečekanosti.
Narážíš-li na příhodu s drakem, tak u toho jsem vlastně nebyl.
Jen jsem tvého strýčka trochu popostrčil.
Ať to bylo jak chce, říká se o vás, že rušíte pokoj.
Nepovídej!
Gandalf!
Udělej ohňostroj, Gandalfe!
- Gandalfe! - Udělej ohňostroj!
Gandalfe...
- Jsem rád, že jste tu. - Já taky, chlapče drahá.
Já taky.
"Vstup povolen jen za účelem oslavy"
Děkuji nechci!
Nestojíme o další návštěvníky, gratulanty ani vzdálené příbuzné.
Ani o staré přátele?
Gandalf?
Bilbo Pytlík.
- Můj milý Gandalfe! - Rád vás vidím.
Tak je vám sto jedenáct let. Kdo by to do vás řekl?
Vůbec jste nezestárl.
Pojďte dál!
Vítám vás, vítám vás.
Čaj? Nebo něco silnějšího? Zůstalo mi pár lahví Staré vinice.
1296. Výborný ročník. Skoro tak staré jako já.
Uložil ho můj táta. Co říkáte, načneme jednu?
Díky, čaj stačí.
Čekal jsem vás minulý týden.
Ne, že by na tom záleželo. Chodíte si, jak je vám libo.
Zastihl jste mě trochu nepřipraveného.
Mám jen studené kuře s okurčičkou.
Vida, je tu i sýr. Ne, to se nehodí.
Je tu malinový džem a jablečný koláč...
Ale moučník pořádný nemám. Ale ne. Je to dobré.
Našel jsem kus bublaniny.
"Osamělá hora"
Můžu vám udělat vajíčka, kdybyste...
Čaj stačí, děkuju.
Tak dobře.
- Nebude vám vadit, když si dám? - Ale kdepak.
- Bilbo! Bilbo Pytlíku! - Nejsem doma!
To jsou Pytlíkovi ze Sáčkova.
- Já vím, že tam jsi. - Jde jim o dům.
Nemůžou mi odpustit, že žiju tak dlouho.
Musím se od těch příbuzných dostat pryč. Nedají pokoj.
Chci zase vidět hory. Hory, Gandalfe.
A najít si klidné místečko, kde bych dopsal svou knížku. Ach, čaj.
- Takže chcete provést svůj plán? - Ano. Všechno připraveno.
Už jsem všecko zařídil.
Děkuji.
- Frodo něco tuší. - Samozřejmě.
Je Pytlík, ne nějaký pitomý Kšandička z Tvrdolína.
Povíte mu to, viďte?
- Ano, ovšem. - Má vás moc rád.
Já vím.
Asi by šel se mnou, kdybych mu řekl.
Myslím ale, že Frodo v hloubi duše pořád miluje Kraj.
Lesy a pole. Říčky.
Jsem starý, Gandalfe.
Vím, že na to nevypadám, ale začínám to v hloubi duše cítit.
Připadám si nějaký řídký. Jako natažený.
Jako když se máslo namaže na příliš velký krajíc.
Potřebuju dovolenou. Pořádně dlouhou dovolenou.
Asi se už nevrátím.
Vlastně to nemám v úmyslu.
Starý Toby. Nejlepší listí v Jižní čtvrtce.
Gandalfe, starý brachu...
Na tenhle večer se jen tak nezapomene.
Cvali Bulva. Moc rád tě vidím. Vítej.
No tak, Same! Požádej Růžu o tanec.
- Dám si radši ještě jedno pivo. - Tak to ne.
Jen jdi!
A tak jsem byl...
vydán na milost třem příšerným zlobrům.
A ti se hádali, jak nás mají uvařit.
Jestli na rožni,
nebo jestli si na nás mají na jednoho po druhém sednout.
Tak dlouho se dohadovali co a jak,
až nad korunami stromů vysvitlo slunce
a oni zkameněli.
Rychle.
Už letí!
Ne, ne! Velkou!
Paní Kšandičková, rád vás vidím. Pojďte dál.
To jsou všechno vaše dětičky?
Propánakrále, vy jste se ale snažila.
Bilbo?
Pytlíkovi ze Sáčkova.
Honem, schovej mě!
Děkuju, chlapče.
Jsi dobrý chlapec, Frodo.
Já jsem hrozný sobec, však víš.
Ale ano. Sobec.
Když tvoji rodiče umřeli, neujal jsem se tě z milosrdenství.
Spíš asi proto, že ze všech mých početných příbuzných
ty jediný jsi měl nějakou kuráž.
Bilbo, že jsi byl popíjet u Kmotra?
Ne.
Vlastně ano, ale to není důležité.
Důležité je, Frodo,
že se budeš mít dobře.
- Hotovo! - Má to být v zemi.
- Však to je v zemi. - Venku! -To byl tvůj nápad!
Bilbo!
- Bilbo! Pozor na draka. - Drak? Nesmysl.
Tady se drak neukázal už tisíc let.
To bylo dobré.
Pojď pro další.
Smělmír Brandorád
a Peregrin Bral.
To jsem mohl tušit.
Proslov, Bilbo!
Proslov!
Drazí Pytlíci a Bulíci,
Bralové a Brandorádi,
Ponravové, Cvalíkové,
Troubilové,
Bulvové,
Kšandičkové a Hrdonožky.
Hrdonožkové!
Dnes mám 111. Narozeniny!
Všechno nejlepší!
Žel, sto jedenáct let je moc málo na život...
s takovými skvělými a obdivuhodnými hobity.
Neznám vás ani polovinu tak, jak bych rád,
a ani polovinu vás nemám rád tak, jak si zasloužíte.
A teď...
Musím něco vyřídit.
Moc dlouho jsem to odkládal.
S lítostí vám oznamuji, že tohle je konec.
Odcházím.
Se všemi se s láskou loučím.
Sbohem.
Asi si myslíte, že to bylo ohromně chytré.
No tak, Gandalfe. Viděl jste, jak se tvářili?
Na tomhle světě je spousta kouzelných prstenů
a žádný se nemá používat lehkovážně.
Vždyť to byla jen legrace. No jo, asi máte jako obyčejně pravdu.
- Hodíte mi očkem po Frodovi? - Třeba oběma.
Když budu mít čas.
- Všechno mu nechávám. - Všechno? I prsten?
Ano.
Je v obálce na krbové římse.
Ne.
Počkejte. Mám ho...
tady v kapse.
Není to divné?
Ano.
Konečně, proč ne?
- Proč bych si ho neměl nechat? - Měl byste prsten nechat tady.
Je to tak těžké?
Ani ne.
Vlastně ano.
Nechce se mi s ním loučit. Je můj. Já ho našel! Přišel ke mně!
- Proč se rozčilujete? - To je vaše vina!
Je můj.
Můj vlastní.
- Můj miláček. - Miláček?
Tak už mu někdo říkal, ale ne vy.
- Co je vám po tom, co je moje? - Už jste měl prsten dost dlouho.
- Vy ho chcete sám! - Bilbo Pytlíku! Já nejsem...
žádný pouťový kouzelník.
Nepokouším se vás okrást.
Snažím se vám pomoct.
Takové dlouhé roky jsme přátelé.
Důvěřujte mi jako dřív.
Zbavte se ho.
Máte pravdu, Gandalfe.
Prsten musí přejít k Frodovi.
Je pozdě.
Cesta je dlouhá.
Ano, je čas.
Bilbo!
Prsten máte pořád v kapse.
Ano.
Vymyslel jsem si závěr pro svou knížku.
"A od té doby žije šťastně...
- Až do konce svých dnů." - Určitě to tak bude, kamaráde.
Sbohem, Gandalfe.
Sbohem, milý Bilbo.
Cesta jde pořád dál a dál...
Dokud se znovu nesejdeme.
Je můj! Můj vlastní.
Můj milášek.
Hádanky ve tmě.
Bilbo!
Můj miláček.
Miláček.
Tak přece odešel!
Mluvil o tom už tak dlouho.
Doufal jsem, že to nemyslí doopravdy.
Gandalfe.
Bilbův prsten. Odešel za Elfy.
Nechal ti Dno pytle.
S celým svým majetkem.
Prsten je teď tvůj.
Schovej ho někam.
- Kam jdete? - Musím si něco vyřídit.
- A co? - Otázky.
- Odpovědět si na otázky. - Vždyť jste sotva přišel.
Nechápu.
Já taky ne.
Chovej ho v tajnosti. Chovej ho v bezpečí.
Kraj!
Pytlík!
Rok 3434 druhého věku.
Následuje, co zapsal Isildur, velekrál Gondoru
o nalezení Prstenu moci.
Jeden prsten stane se dědictvím mého království.
Všichni z mé krve, kdo přijdou, budou svázáni s jeho osudem,
neboť Prsten bude pod mou ochranou.
Je to můj miláček,
neboť jsem jej vykoupil mnohou bolestí.
Znaky na jeho obvodu začínají blednout.
Písmo, jež bylo zprvu jasné jako rudý plamen, již téměř zmizelo.
Je nyní tajemstvím, jež odhalí pouze oheň.
Kraj.
Pytlík.
Tady žádní Pytlíkové nejsou. Všichni žijí v Hobitíně.
Tamtudy.
Ať padá déšť a vítr fouká,
ať cesta přede mnou je dlouhá,
líbezný zvuk má tichý déšť,
potůček z kopce hopkuje.
Nechte si potok-na žízeň,
lepší je pivo jako křen.
Přes Kraj choděj nějaký divný lidi.
Trpaslíci a eště horší potvory.
Schyluje se k válce.
Hory se přímo hemží skřety.
To jsou jen pověsti a pohádky pro děti.
Začínáš mluvit jako starej Bilbo Pytlík. To byl cvok.
A mladej pan Frodo už taky začíná cvokařit.
Je mi ctí.
- Na zdraví, kmotře! - Na zdraví!
No, naše starost to není, co se děje za hranicema.
Nestrkej do ničeho nos a nic tě přes něj nepraští.
- Dobrou noc, hoši. - Dobrou.
Dobrou noc, sladká děvo od zlatého piva.
Jen se nerozplývej.
Netrap se, Same. Růža pozná blbce na první pohled.
Jistě?
- Dobrou noc, Same. - Dobrou noc, pane Frodo.
Je schovaný? Je v bezpečí?
Co to děláte?
Nastav ruku, Frodo.
Je úplně studený.
Co vidíš?
Vidíš něco?
Nic.
Nic tam není.
Počkat.
Jsou tam znaky.
Nějaký ruký elfský jazyk. Nepřečtu to.
To přečte málokdo.
Je to jazyk Mordoru a tím tady mluvit nebudu.
- Mordor. - V obecné řeči to zní:
"Jeden Prsten vládne všem,
jeden jim všem káže,
jeden všechny přivede,
do temnoty sváže."
Tohle je ten Jeden prsten,
který Temný pán Sauron vykoval v ohni Hory osudu.
Prsten, který vzal Isildur z samotnému Sauronovi.
Bilbo ho našel.
- V Glumově jeskyni. - Ano.
Šedesát let Prsten u Bilba...
klidně odpočíval, prodlužoval mu život a oddaloval stáří.
Ale teď už ne, Frodo. V Mordoru se hýbe zlo.
Prsten se probudil. Zaslechl volání svého pána.
Ale ten byl přece zabit.
Sauron byl zabit.
Ne, Frodo.
Sauronův duch přetrval.
Jeho životní síla je svázána s prstenem a prsten přetrval.
Sauron se vrátil.
Jeho skřeti se množí.
Jeho pevnost Barad-dúr v zemi Mordor je obnovena.
Jak Sauron získá prsten, pokryje všechny země druhou temnotou.
Hledá jej... Celou myslí se k němu upíná.
Prsten ze všeho nejvíc touží vrátit se na ruku svého pána.
Jsou jedno. Prsten a Temný pán.
Frodo... Nesmí jej nikdy najít.
Dobře. Schováme ho. Uložíme ho. Víckrát se o něm nezmíníme.
Nikdo přece neví, že je tady.
Nebo ano, Gandalfe?
Ještě někdo věděl, že prsten našel Bilbo.
Glum. Hledal jsem ho, kde se dalo. Ale nepřítel ho našel dřív.
Nevím, jak dlouho ho mučili.
Ale mezi nekonečným vřískáním a blábolením rozeznali dvě slova:
Kraj!
Pytlík!
Kraj.
Pytlík.
Ale to je přivede sem!
Kdo tam?
Vezměte si ho, Gandalfe!
- Ne. - Musíte si ho vzít. - Ten prsten mi nemůžeš nabízet!
- Já vám ho dávám! - Nepokoušej mě, Frodo!
Neodvažuji se ho vzít.
Ani abych jej choval v bezpečí.
Pochop, Frodo.
Použil bych ten prsten z touhy činit dobro.
Ale on by skrze mě vládl příliš velkou
a nepředstavitelně strašnou silou.
- V Kraji přece zůstat nemůže! - Ne.
To nemůže.
Co si počnu?
- Musíš odejít. A rychle. - Kam? Kam mám jít?
Odejdi z Kraje. Vydej se do vesnice Hůrky.
Do Hůrky. A co vy?
Já na tebe budu čekat v hostinci U skákavého poníka.
- A tam bude Prsten bezpečný? - Já nevím, Frodo.
Nevím vůbec nic.
Musím vyhledat hlavu svého řádu. Je moudrý i mocný. Věř mi, Frodo.
Bude vědět, co máme dělat.
Jméno Pytlík musíš nechat za sebou.
To jméno není mimo Kraj bezpečné.
Cestuj jen ve dne. A nechoď po silnici.
Můžu jít docela dobře přes louky a pole.
Můj milý Frodo! Hobiti jsou opravdu úžasná stvoření.
Za měsíc víš o jejich zvycích první poslední,
a přece tě po stu letech zase překvapí.
K zemi!
No tohle! Samvěd Křepelka!
- Tak tys poslouchal za dveřmi? - Vždyť tu žádné dveře nejsou.
Jen jsem stříhal trávu pod oknem.
Není na stříhání trávy trochu pozdě?
- Slyšel jsem rozčilené hlasy. - Co jsi slyšel? Tak mluv!
Nic důležitého. Jen o nějakém prstenu a o Temném pánovi
a něco o konci světa, ale prosím vás, pane Gandalfe, neubližujte mi.
Neproměňujte mě v nic nepřirozenýho.
Nechceš?
Dobrá.
Vymyslel jsem si na tebe něco lepšího.
Tak pojď, Samvěde. Drž krok.
Buďte opatrní, obá.
Nepřítel má spoustu špehů: ptáky,
zvířata.
Je v bezpečí?
Nikdy si ho nenasazuj, jeho moc pak přitahuje sluhy Temného pána.
Nesmíš zapomenout, Frodo. Prsten se snaží dostat ke svému pánovi.
Chce se dát najít.
Tak, teď to přijde.
Co?
Ještě jeden krok
a budu nejdál od domova, jak jsem kdy byl.
Jen pojď, Same.
Vzpomeň si, co říkával Bilbo.
- "Je to nebezpečný podnik..." ...Frodo, vykročit ze dveří.
Stoupneš do cesty, a když nestojíš pevně,
nevíš, kam tě může strhnout.
Same.
Lesní elfové.
Míří k přístavu za Bílými věžemi.
Do Šedých přístavů.
Opouštějí Středozem.
Nikdy se nevrátí.
Nevím proč...
...mě to rmoutí.
Kam si lehnu, všude mě tlačí do zad nějakej zatracenej kořen.
Tak jen zavři oči
a představuj si, že jsi doma v posteli,
pod sebou měkkou matraci a buclatej polštář.
Nejde mi to, pane Frodo.
Já se spát venku nikdy nenaučím.
Já taky ne, Same.
Z Hory osudu se opět kouří.
Připozdívá se.
A Gandalf Šedý jede do Železného pasu
na poradu.
Proto jsi přece přijel, ne?
- Starý příteli. - Sarumane.
- Určitě? - Není nejmenší pochyby.
- Takže Prsten moci se našel. - Celé ty dlouhé roky byl v Kraji.
- Přímo mně pod nosem. - A tys na to nepřišel.
Je vidět, že ti listí půlčíků zakalilo rozum.
Ale ještě máme čas překazit Sauronovi plány, budeme-li rychlí.
Čas?
Kolik času, myslíš, máme?
Sauron znovu získal většinu bývalé síly.
Nemá tělesnou podobu, ale jeho duch neztratil nic ze své moci.
Schovaný ve své pevnosti vidí Pán Mordoru všechno.
Jeho pohled proráží mraky, stín, zemi i tělo.
Víš, o čem mluvím, Gandalfe?
O velikém oku bez víčka, ověnčeném plameny.
- Ano, o Sauronovi. - Shromažďuje k sobě zlo.
Zanedlouho svolá dost velké vojsko, aby zaútočil na Středozem.
Jak to víš?
Odkud?
Viděl jsem to.
Palantír je nebezpečný nástroj, Sarumane.
Proč?
Proč bychom se ho měli bát?
Neví se, kde jsou všechny ztracené Vidoucí kameny.
Nevíme, kdo jiný se třeba dívá.
Je později, než si myslíš.
Sauronovy síly už jsou v pohybu.
- Devítka opustila Minas Morgul. - Devítka?
O slunovratě přejeli řeku Želíz
přestrojení za jezdce v černém.
- Už dojeli do Kraje? - Najdou Prsten.
- A zabijí toho, kdo jej nese. - Frodo.
Snad sis nemyslel, že by hobit mohl soupeřit se Sauronovou vůlí.
To nemůže nikdo.
Proti moci Mordoru
se nedá zvítězit.
Musíme se s ním spojit, Gandalfe.
Musíme se spojit se Sauronem.
Bylo by to moudré, příteli.
Pověz mi... příteli.
Kdy Saruman Moudrý vyměnil rozum za šílenství?
Dal jsem ti možnost pomáhat mi dobrovolně,
ale ty sis zvolil cestu bolesti!
Pane Frodo?
Frodo!
- Myslel jsem, že jsem vás ztratil. - O čem to mluvíš?
- Víte, Gandalf mi něco říkal. - Copak?
"Neztrať ho, Samvěde Křepelko." A já vás ztratit nechci.
Same, vždyť jsme pořád v Kraji. Co by se mohlo stát?
- Smíšku, to je Frodo Pytlík. - Ahoj, Frodo. - Pusť ho.
- Pojďte, Frodo. - Co to má znamenat?
To je z pole sedláka Červíka!
Zmizte z mýho pole!
Počkejte, až vás chytnu!
Co se tak rozčiluje? Vždyť je to jen pár mrkví.
- A pár hlávek zelí. - A tři pytle brambor od minula.
- A týden předtím ty houby. - Jistě.
Ale proč se tolik vzrušuje?
Utíkejte!
Měli jsme namále.
Myslím, že jsem si něco zlomil.
Brandorád a Bral, to se dalo čekat!
Co? To byla jen odbočka. Zkratka.
- Zkratka kam? - Na houby!
Ta je moje.
Ta je pěkná, Smíšku.
Tady je pěkná, Same.
Měli bychom slézt z cesty.
Pryč z cesty! Rychle!
Ticho!
Co to bylo?
Vidíš něco?
Nic.
Co se děje?
Ten černý jezdec něco hledal. Nebo někoho.
Frodo?
K zemi!
Musím pryč z Kraje. Sam a já musíme do Hůrky.
Správně.
Rádohrabský přívoz. Za mnou.
Honem!
Tudy! Za mnou!
Odvaž lano, Same!
Frodo!
Honem!
Frodo!
- Skoč! - Skočte, Frodo!
- Kde je nejbližší přechod? - Brandyvínský most.
Je to dvacet mil.
Pojďte.
Co chcete?
Máme namířeno ke Skákavému poníkovi.
Hobiti.
Čtyři hobiti. Co pohledáváte v Hůrce?
Chceme pobýt v hostinci. Jste moc zvědavý.
Klid, klid, mladý pane. Nechtěl jsem vás urazit.
Já se po setmění ptát musím.
Prý tady obcházejí divný lidi.
Opatrnosti není nikdy dost.
Uhněte z cesty! Koukejte, kam šlapete!
"U skákavého poníka"
Promiňte.
Dobrý večer, malí pánové. Pokud hledáte ubytování,
máme pěkné, útulné pokoje hobití velikosti, pane...?
Podhorský. Jmenuji se Podhorský.
- Podhorský, ano. - Jsme přátelé Gandalfa Šedého.
- Řekl byste mu, že jsme tady? - Gandalf?
Gandalf...
Ano, ovšem, už si vzpomínám. Starší člověk.
Dlouhé šedé vousy, špičatý klobouk.
Toho jsem už půl roku neviděl.
Co si počneme?
Same.
Však on přijde. Určitě.
Jdi mi z cesty!
Co to je?
To je pinta, milý příteli.
Oni ho tu čepují po pintách?
- Tak to si dám. - Už jste měl celou půlku.
Ten člověk z vás nespustil oči, co jsme přišli.
Promiňte.
Ten člověk v koutě, kdo to je?
Ten je od Hraničářů. Nebezpeční chlapi, potloukají se po divočině.
Jak se doopravdy jmenuje, to jsem nikdy neslyšel,
ale tady se mu říká Chodec.
Chodec.
Pytlík.
Pytlík?
Jistě, jednoho Pytlíka znám. Tamhle je. Frodo Pytlík.
Je to můj druhý bratranec z matčiny strany
a třetí bratranec z otcovy strany.
Pipine!
Pozor.
Nikde se neschováš.
Já tě vidím.
V prázdnu neexistuje život.
Jen smrt.
Příliš na sebe upoutáváte pozornost, pane Podhorský.
- Co po mně chcete? - Opatrnost. Co nesete, není tretka.
- Já nic nenesu. - Jistě.
Obyčejně se nedám vidět, když nechci, ale úplně zmizet,
to je vzácný dar.
Kdo jste?
Bojíte se?
Ano.
Ale nebojíte se dost. Vím, co vás pronásleduje.
Pusťte ho, nebo vás skolím, dlouháne.
Máš statečné srdce.
Ale to vás nezachrání. Nemůžete dál čekat na čaroděje, Frodo.
Oni přijdou.
Kdo to je?
Kdysi to byli Lidé.
Velcí králové Lidí.
Pak jim Sauron Podvodník dal devět prstenů moci.
Lačnost je zaslepila a oni je od něj vzali bez rozmýšlení.
Jeden po druhém propadli temnotě.
Nyní jsou otroky jeho vůle.
Jsou to nazgúlové. Prstenové přízraky.
Ani živí, ani mrtví.
Stále cítí přítomnost Prstenu.
Přitahuje je jeho moc. Nikdy vás nepřestanou pronásledovat.
- Kam nás vedete? - Do pustiny.
Jak máme vědět, že tenhle Chodec je Gandalfův přítel?
Myslím, že sluha nepřítele by byl na pohled hezčí
- A na omak ošklivější. - Ošklivý je dost.
Nemáme na vybranou. Musíme mu věřit.
- Kam nás to vede? - Do Roklinky.
Do Elrondova domu.
Slyšeli jste to? Do Roklinky. Jdeme za Elfy.
Pánové. Nezastavíme se až do setmění.
- A co snídaně? - Tu už jsme měli.
Jednu ano. Ale co druhá snídaně?
Druhou snídani asi nezná, Pipe.
A co přesnídávka? A oběd a svačina?
A večeře a druhá večeře? To snad přece zná!
Na to bych nesázel.
Pipine!
Co jedí, když nemají hobity?
Která to je?
Ta paní, co o ní zpíváte?
To je paní Lúthien.
Elfská dívka, která si zamilovala smrtelníka Berena.
Co se s ní stalo?
Umřela.
Zkus usnout, Frodo.
Síla Železného pasu poslouchá tvých rozkazů,
Saurone, Pane Země.
Sestavte mi vojsko hodné Mordoru.
Jaké jsou rozkazy z Mordoru, pane?
Co velí Oko?
Máme práci.
Ty stromy jsou silné, pane. Mají hluboké kořeny.
Všechny vyrvat.
Tohle kdysi byla velká strážní věž Amon Súl.
Tady si dnes odpočineme.
Ty jsou vaše.
Hlídejte si je.
Jdu se porozhlédnout.
Zůstaňte tu.
Fuj, mně puklo rajče.
- Podal byste mi špek? - Tumáš.
Chceš rajčata, Same?
- Co děláte? - Rajčata, klobásky, špek.
- Nechali jsme vám, pane Frodo. - Vy jste se zbláznili!
Pryč!
Zpátky, potvory!
Frodo!
Same...
Chodče!
Pomozte mu, Chodče!
Zasáhl ho morgulský nůž.
Tohle uzdravit neumím. Potřebuje elfský lék.
- Honem! - Jsme šest dní cesty od Roklinky.
To nevydrží!
Vydrž, Frodo.
Gandalfe!
Pane Frodo?
To jsem já.
Pane Frodo?
Stydne.
Umře?
Přechází do světa stínů. Brzy z něj bude přízrak jako oni.
- Jsou blízko. - Same.
- Znáš rostlinu athelas? - Athelas? -Králův lístek.
- Jo, to je plevel. - Třeba zpomalí postup otravy.
Copak, copak? Překvapený Hraničář?
Frodo.
Já jsem Arwen. Přišla jsem ti na pomoc.
Slyš můj hlas. Vrať se do světla.
Kdo to je?
Frodo.
Je to elfka.
Bledne.
Nevydrží.
Musíme ho dostat k mému otci.
- Hledám vás už dva dny. - Kam ho chcete odvézt?
Máte za sebou pět přízraků. Kde jsou ostatní čtyři, to nevím.
Zůstaň s hobity, pošlu pro vás koně.
Odvezu ho. Jezdím rychleji.
- Cesta je příliš nebezpečná. - Co říkají?
Přejdeme-li řeku, ochrání ho moc mého lidu.
Nebojím se jich.
Arwen, jeď rychle.
Neohlížej se.
Co to děláte? Vždyť tam jsou ty přízraky!
Vydej nám půlčíka, elfko.
Jestli ho chcete, pojďte si pro něj.
Ne.
Frodo, ne.
Frodo, nevzdávej se.
Teď ne.
Ať milost, jež mi byla dána, jeho ušetří.
Zachraň ho.
- Kde to jsem? - Jsi v Elrondově domě.
Je deset hodin dopoledne, 24. října, jestli to chceš vědět.
- Gandalf. - Ano, jsem tady.
A máš štěstí, že jsi tu taky.
Ještě pár hodin a už bychom ti nemohli pomoci.
Ale máš v sobě pořádnou sílu, můj milý hobite.
Co se stalo, Gandalfe?
- Proč jste za námi nepřišel? - Mrzí mě to, Frodo.
Zdrželi mě.
Přátelství se Sarumanem se jen tak nezahazuje.
Na hrubý pytel hrubá záplata. Je po všem.
Přijmi moc Prstenu, nebo přijmi svou záhubu.
Pán prstenu je jen jeden.
Jen jeden jej může ovládnout vůlí.
A ten se o moc nedělí.
Tak sis vyvolil smrt.
Gandalfe?
Co je?
Nic, Frodo.
Frodo.
- Frodo. - Same! - To jsem rád, že jste vzhůru.
Sam skoro pořád seděl u tebe.
Měli jsme o vás hroznou starost.
Podle učení pána Elronda začínáš roztávat.
Vítej v Roklince, Frodo Pytlíku.
- Bilbo! - Ahoj, Frodo, chlapče.
Bilbo.
"Tam a zpátky."
"Příběh hobita od Bilba Pytlíka."
- To je úžasné. - Myslel jsem, že se tam vrátím,
vzdám hold mocným z Temného hvozdu,
navštívím Jezerní město,
znovu se podívám na Osamělou horu.
Ale stáří, jak to tak vypadá, mě konečně dohonilo.
"Kraj"
Stýská se mi po Kraji.
Celé dětství jsem si hrál na to,
že jsem někde jinde.
S tebou, na cestě za dobrodružstvím.
Jenomže moje dobrodružství je úplně jiné.
Nejsem jako ty, Bilbo.
Můj milý chlapče.
- Copak jsem asi zapomněl? - Ty už máš sbaleno?
- Lepší být připravený. - Nechtěls vidět elfy?
- To jo. - Víc než co jiného. - Chtěl jsem.
Jenomže...
Udělali jsme, co Gandalf chtěl, ne?
Dopravili jsme Prsten až sem, do Roklinky. Tak jsem myslel...
...když už je vám líp, že brzo vyrazíme.
Domů.
Máš pravdu, Same.
Udělali jsme, co jsme si předsevzali.
Prsten bude v Roklince bezpečný.
Jsem připraven na cestu domů.
Vrací se mu síla.
Ta rána se nikdy úplně nezahojí. Ponese stopy až do konce života.
Přesto, když došel tak daleko a neztratil Prsten,
projevil mimořádnou odolnost vůči zlu.
Je to břímě, které nikdy neměl nést.
Víc už od Froda žádat nemůžeme.
Gandalfe, nepřítel je v pohybu. Sauronova vojska jsou na Východě.
Jeho Oko se upírá k Roklince. Saruman, jak mi říkáš, nás zradil.
Našich spojenců ubývá.
Jeho zrada je horší, než tušíš.
Nekalými prostředky zkřížil skřety se zlými lidmi.
V jeskyních Železného pasu si pěstuje vojsko,
jež se může pohybovat na světle a rychle zdolá velké vzdálenosti.
Saruman si přijde pro Prsten.
Ukrýt toto zlo není v moci elfů.
Nemáme sílu bojovat zároveň s Mordorem a Železným pasem!
Gandalfe...
Prsten tu nemůže zůstat.
Toto nebezpečí patří celé Středozemi.
Zde se musí rozhodnout, jak s ním skoncovat.
Gandalfe, čas elfů už skončil. Můj lid opouští zdejší břehy.
Kde najdeš pomoc, až odejdeme? U trpaslíků?
Ti se schovávají, hledají poklady a nestarají se o nesnáze jiných.
Musím se spolehnout na lidi.
Lidi.
Lidé jsou slabí.
Lidské plemeno skomírá.
Númenorská krev téměř vymizela a na její hrdost se zapomnělo.
Právě kvůli lidem Prsten stále eXistuje.
Byl jsem u toho, Gandalfe. Byl jsem tam před 3000 lety...
když se Isildur zmocnil Prstenu.
Byl jsem u toho, když lidská moc byla poražena.
Isildure, pospěš. Za mnou.
Dovedl jsem Isildura do nitra Hory osudu,
kde byl Prsten ukován a kde jedině se dal zničit.
Hoď jej do ohně!
Znič ho!
Ne!
Isildure!
Toho dne mělo zlo skončit, ale existuje dál.
Isildur si prsten nechal a královská linie se přerušila.
Ve světě lidí už žádná síla nezůstala.
- Jsou rozptýleni, bez vůdce. - Někdo by je mohl sjednotit.
Ten, kdo by mohl vznést nárok na gondorský trůn.
Dávno se té cesty zřekl.
Zvolil si vyhnanství.
Vy nejste elf.
Muži z Jihu jsou tu vítáni.
- Kdo jste? - Jsem přítel Gandalfa Šedého.
Takže jsme přišli se stejným záměrem...
...příteli.
Úlomky Narsilu.
Meče, jenž uťal ze Sauronovy ruky Prsten.
Pořád je ostrý.
Nic víc než zlomené dědictví.
Proč se bojíš minulosti?
Jsi Isildurův dědic, ne Isildur sám.
Nejsi svázán s jeho osudem.
V žilách mám stejnou krev.
A stejnou slabost.
Tvůj čas přijde.
Budeš čelit stejnému zlu. A zvítězíš nad ním.
Stíny ještě nezvítězily.
Nad tebou ani nade mnou.
Vzpomínáš, jak jsme se poprvé setkali?
Myslel jsem, že je to sen.
Uběhlo mnoho let. Neměl jsi starosti, jaké máš nyní.
Pamatuješ, co jsem ti tehdy řekla?
Řeklas, že se ke mně připoutáš
a zřekneš se nesmrtelnosti svého lidu.
A na tom stojím. Raději budu sdílet jediný život s tebou
než čelit všem věkům tohoto světa sama.
Volím smrtelný život.
- To mi přece nemůžeš dát. - Je to mé, mohu to dát, komu chci.
Jako své srdce.
Cizinci z dalekých zemí, staří přátelé,
byli jste sem povoláni, abyste odpověděli na mordorskou hrozbu.
Středozem stojí na prahu zkázy. Nikdo jí neunikne.
Buď se sjednotíte, nebo padnete.
Každé plemeno je spjato s tímto údělem, s tímto osudem.
Předlož Prsten, Frodo.
Tak přece je to pravda.
Ve snu...
...jsem viděl, jak na východě obloha temní...
...ale na západě zůstával bledý přísvit.
Nějaký hlas volal:
"Vaše sudba se blíží.
Našla se Isildurova zhouba."
Isildurova zhouba.
Boromire!
Ještě nikdo nepronesl slova v tomto jazyce tady v Imladris.
Nežádám za prominutí, mistře Elronde,
protože černá mordorská řeč
se ještě může rozléhat
z jednoho konce Západu na druhý!
Prsten je naprosto zlý.
Je to dar.
Dar nepřátelům Mordoru. Proč bychom Prsten neměli použít?
Můj otec, správce Gondoru, už dlouho odráží mordorská vojska.
Vaše země jsou v bezpečí jen za cenu krve našeho lidu.
Dejte Gondoru nepřítelovu zbraň. Použijme ji proti němu!
Nemůžeš jí vládnout. Nikdo z nás nemůže.
Jeden Prsten reaguje jen na Saurona. Jiného pána nemá.
Co o tom může vědět nějaký Hraničář?
To není obyčejný Hraničář.
To je Aragorn, syn Arathornův.
Jsi jeho leníkem.
Aragorn.
To je Isildurův dědic?
A dědic gondorského trůnu.
Posaď se, Legolasi.
Gondor nemá žádného krále.
Gondor žádného krále nepotřebuje.
Aragorn má pravdu. Nemůžeme Prsten použít.
Máte jen jedinou možnost.
Prsten musí být zničen.
Tak na co čekáme?
Prsten se nedá zničit, Gimli, synu Glóinův,
žádným uměním, které tu ovládáme.
Prsten byl vyroben v ohni Hory osudu.
Jen tam může být zničen.
Musí se odnést do nitra Mordoru a hodit zpět do ohnivé propasti,
odkud vzešel.
Jeden z vás...
to musí udělat.
Do Mordoru se člověk jen tak nedostane.
Černé brány nestřeží jenom skřeti.
Je tam zlo, které nespí.
A Velké Oko stále pozoruje.
Je to holá poušť
chrlící oheň, popel a prach.
Samotný vzduch, který dýcháte, je jedovatý kouř.
Ani s deseti tisíci muži byste to nedokázali. Je to bláznovství.
Neslyšel jsi, co říkal pán Elrond?
- Prsten musí být zničen. - Ty si asi myslíš, že to dokážeš!
A jestli selžeme, co pak? Když Sauron dostane zpět, co mu patří?
Žádný elf Prsten nedostane. Jen přes mou mrtvolu!
Elfům se nedá věřit!
Nechápete? Zatímco se tu hádáte, Sauronova moc roste!
Nikdo jí neunikne! Všichni budete zahubeni!
Já ho vezmu.
Odnesu Prsten do Mordoru.
Ačkoli...
neznám cestu.
Já ti to břemeno pomohu nést, Frodo Pytlíku,
dokud na tobě bude ležet.
Jestli tě mohu svou smrtí anebo životem ochránit, udělám to.
Budeš mít můj meč.
Budeš mít můj luk.
A mou sekyru.
Poneseš sudbu nás všech, maličký.
Jestliže je to skutečně vůlí rady,
potom se Gondor postará o úspěch.
- Pan Frodo beze mě nikam nepůjde. - Vždyť se od něj nedáš odloučit,
ani když on je pozván na tajnou poradu a ty ne.
My jdeme taky!
Jinak nás budete muset poslat domů zavázané v pytli.
Potřebujete přece inteligentní lidi na takovou výpravu.
Pouť.
Úkol.
Tak to tě vylučuje, Pipe.
Devět společníků.
Budiž.
Budete tvořit Společenstvo Prstenu.
Senza. A kam vlastně jdeme?
Chtěla své dítě ochránit,
domnívala se, že v Roklince budeš v bezpečí.
Tvá matka věděla, že budeš celý život pronásledován.
Že nikdy neunikneš své sudbě.
Umění elfů dovede znovu zkout královský meč,
ale jen ty máš moc jím vládnout.
Nechci tu moc.
Nikdy jsem ji nechtěl.
Jsi poslední z té krve. Není tu nikdo jiný.
Můj starý meč. Žihadlo.
Tumáš, vezmi si ho.
- Je tak lehký. - To je.
Však ho vyrobili elfi.
Ostří zmodrá, když jsou blízko skřeti.
Právě v takových chvílích musíš být zvlášť opatrný, chlapče.
Tumáš jednu hezkou věcičku.
Mitril...
Lehký jako pírko
a tvrdý jako dračí šupiny.
Ukaž, vezmi si ho na sebe.
Můj starý prsten.
Moc rád bych ho
ještě jednou naposled vzal do ruky.
Mrzí mě, že jsem ti to způsobil, chlapče.
Mrzí mě, že musíš nést to břímě.
Mrzí mě to všecko.
Ten, který nese Prsten, se vydává na pouť k Hoře osudu.
Na vás, kdo putujete s ním, není vložena žádná přísaha
ani závazek jít dál, než chcete.
Šťastnou cestu. Držte se svého záměru.
Kéž s vámi jde požehnání elfů a lidí
a všech svobodných národů.
Společenstvo čeká na Toho, jenž nese Prsten.
Je Mordor, Gandalfe, nalevo nebo vpravo?
Nalevo.
Čtyřicet dní musíme jít na západ k Mlžným horám.
Bude-li při nás štěstí stát, Rohanská brána nám bude otevřena.
Naše cesta se odsud stáčí na východ do Mordoru.
Dva, raz, pět. Dobře. Moc dobře.
Udělej krok.
- Jsi dobrý, Pipine. - Dík. - Rychleji!
Kdyby se mě někdo zeptal, co si myslím, a on se nezeptá,
řekl bych, že zbytečně jdeme oklikou.
Gandalfe, mohli bychom jít přes doly v Morii.
Bratránek Balin by nás královský přivítal.
Ne, Gimli, přes Morii nepůjdu,
leda bych neměl na vybranou.
Promiň!
Drž ho!
- Za Kraj! - Drž ho, Smíšku!
Už dost.
Máš mou zbraň!
- Co je to? - Nic, jen mráček.
Pohybuje se rychle. A proti větru.
- Krebainy z Vrchoviny! - Schovejte se! -Pozor!
Schovejte se!
Sarumanovi špehové.
Cesta na jih je sledovaná.
Musíme jít přes průsmyk Caradhrasu.
Boromire.
Je to zvláštní osud, že trpíme takovým strachem a nejistotou
pro něco tak malého.
Něco tak malého!
Boromire!
Dej ten prsten Frodovi.
Prosím.
Mně je to jedno.
Vida, Gandalfe, tak se je pokoušíš převést přes Caradhras.
A když to nepůjde,
kam pak?
Jestli tě hora přemůže,
vydáš se cestou většího nebezpečenství?
Vzduchem se nese zlý hlas.
To je Saruman!
Chce na nás svalit horu! Musíme zpátky!
Ne!
Musíme z hory pryč! Pojďme k Rohanské bráně!
A pak Západním úvalem k mému městu.
Rohanská brána je příliš blízko Železného pasu!
Přes horu nepřejdeme. Pojďme pod ni.
Pojďme přes doly v Morii.
Morie. Bojíš se jít do těch dolů, viď?
Trpaslíci dolovali příliš chamtivě a příliš hluboko.
Ty víš, co probudili v temnotě Khazad-dum.
Stín a plamen.
Ať rozhodne ten, kdo nese prsten.
Tady zůstat nemůžeme!
Tohle hobity zabije.
Frodo?
Půjdeme přes doly.
Budiž.
Frodo, pojď, pomoz starému člověku.
Co dělá rameno?
- Je to lepší. - A Prsten?
Cítíš, jak jeho moc roste, viď?
Také jsem to vycítil. Musíš být opatrný.
Bude se k tobě stahovat zlo zvenčí.
A bojím se, že i zevnitř ze Společenstva.
- Komu mám tedy důvěřovat? - Musíš důvěřovat sám sobě.
Důvěřuj vlastním silám.
- Co tím myslíte? - V tomto světě je mnoho mocností
dobrých i zlých.
Některé jsou větší než já.
A s některými jsem se ještě nezměřil.
Stěny Morie.
Trpasličí dveře jsou neviditelné, když se zavřou.
Ano, jejich vlastní páni je nenajdou,
když se zapomene jejich tajemství.
Proč mě to nepřekvapuje?
Tak... podívejme se.
Ithildin.
Zrcadlí jen světlo hvězd a měsíce.
Stojí tam: "Dveře Durina, Pána Morie.
Promluv, příteli, a vejdi."
- Co to podle vás znamená? - Docela jednoduché.
Když jsi přítel, řekni heslo a dveře se otevřou.
Nic se neděje.
Kdysi jsem znal všechna zaklínadla ve všech jazycích elfů,
lidí i skřetů.
Tak co budete dělat?
Zatluču na dveře tvojí palicí, Peregrine Brale!
A jestli je to nerozbije
a dáte mi na chvíli pokoj s hloupými otázkami,
zkusím přijít na otvírací slova.
Do dolů poník nemůže. Ani tak statečný jako Vilík.
Tak sbohem, Vilíku.
Běž, Vilíku.
Neměj starost, Same. Zná cestu domů.
Nech tu vodu na pokoji.
To je hlavolam.
"Řekni 'přítel' a vejdi."
Jak se elfsky řekne "přítel"?
Mellon.
Zanedlouho, pane elfe,
ochutnáš pověstnou pohostinnost trpaslíků.
Burácející ohně, ječné pivo,
pečené maso od kosti.
Tohle je totiž domov bratránka Balina. A oni mu říkají důl.
Důl!
To není důl. To je hrobka.
Ne!
Skřeti.
Musíme k Rohanské bráně.
Neměli jsme sem chodit.
Pojďme už odsud. Pojďte pryč.
Chodče!
Nech ho!
Frodo!
- Do dolů! - Legolasi! Do jeskyně!
Utíkejte!
Nemáme na vybranou.
Musíme do dlouhé temné Morie.
Buďte ostražití.
V hlubinách světa jsou starší a ohavnější věci než skřeti.
Potichu. Na druhou stranu jsou čtyři dny cesty.
Doufejme, že si nás nikdo nevšimne.
Bohatství Morie netkví ve zlatě
ani v drahokamech,
ale v mitrilu.
Bilbo měl košili z mitrilových kroužků, kterou mu dal Thorin.
- To byl královský dar. - Ano.
Nikdy jsem mu to neřekl,
ale ta košile měla větší cenu než celý Kraj.
Pipine.
Na tohle místo si vůbec nevzpomínám.
- Zabloudili jsme? - Ne.
- Myslím že ano. - Pst! Gandalf přemýšlí.
- Smíšku! - Co? -Já mám hlad.
Tam dole něco je.
To je Glum.
- Glum? - Jde za námi už tři dny.
On utekl z kobek v Barad-dúr?
Utekl... nebo ho pustili.
Teď ho Prsten přivedl sem.
Nikdy se nezbaví touhy po něm.
Nenávidí a miluje Prsten,
jako nenávidí a miluje sám sebe.
Sméagolův příběh je smutný.
Ano, kdysi se jmenoval Sméagol. Než si ho Prsten našel.
Než ho dohnal k šílenství.
Lituji, že ho Bilbo nezabil, když měl tu možnost.
Lituješ?
Lítost mu přece zadržela ruku.
Spousta těch, co žijí, zaslouží smrt.
A spousta umírá a zasluhuje život.
Můžeš jim ho dát, Frodo?
Potom nevynášej rozsudky smrti příliš horlivě.
Ani ti nejmoudřejší nedohlédnou do všech konců.
Srdce mi říká, že Glum má ještě sehrát nějakou roli,
dobrou či zlou, než bude konec.
Bilbova lítost možná rozhodne o mnoha osudech.
Přál bych si, abych byl ten Prsten nikdy nedostal.
- Aby se nic z toho nestalo. - To si přejí všichni,
kdo se takových časů dožijí. O tom ale nerozhodují.
My rozhodujeme jen o tom, co uděláme s časem, jenž nám byl dán.
V tomto světě působí i jiné síly kromě zlé vůle.
Bilbo měl Prsten najít
a v tom případě jsi jej měl dostat i ty.
To je povzbudivé pomyšlení.
Půjdeme tudy.
- Už si vzpomněl. - Nevzpomněl jsem si.
Ale není tam tak zkažený vzduch.
A když jsi na pochybách, Smělmíre, vždycky jdi za nosem.
Risknu ještě trochu světla.
Pohleďte.
Veliká říše a trpasličí město Trpasluj.
Teda, to zírám!
Gimli!
Ne!
Ne...
"Zde leží Balin, syn Fundinův,
Pán Morie."
Takže je mrtvý.
Toho jsem se bál.
Musíme dál. Nemůžeme se zdržovat.
Dobyli můstek
a druhý sál.
Zatarasili jsme brány, dlouho je však neudržíme.
Zem se třese.
Bubny...
Bubny v hlubinách.
Nemůžeme ven.
Ve tmě se pohybuje stín.
Nemůžeme ven.
Už jdou.
Hlupáku Bralovská!
Příště se tam hoď sám a bude o pitomce míň.
Frodo!
Skřeti.
Zpátký! Držte se u Gandalfa!
Mají s sebou jeskynního obra.
Jen ať přijdou!
Uvidí, že v Morii ještě jeden trpaslík žije.
Už tomu přicházím na kloub.
Frodo!
Aragorne! Aragorne!
Frodo!
Ne.
Je živ.
Nic mi není. Nic se mi nestalo.
Jak to že žiješ?
To kopí by propíchlo divokého kance.
Myslím, že je v tom hobitovi víc, než se na první pohled zdá.
Mitril.
Jste samé překvapení, pane Pytlíku.
K můstku v Khazad-dum.
Co je to za čertovinu?
Balrog.
Démon z pradávného světa.
Na toho nikdo nestačíte.
Utíkejte!
Gandalfe.
Veď je dál, Aragorne.
Můstek je blízko.
Dělej, co říkám!
Tady už meče nepomohou.
Gandalfe!
Smíšku! Pipine!
Same.
Trpaslíka nikdo nepovalí.
Za vousy ne!
Frodo!
Sem! Sem!
Počkej!
Ještě ne!
Vydrž!
Předkloň se!
Teď!
Přes můstek!
Honem!
Nemůžeš projít.
Gandalfe!
Jsem služebník Tajného ohně,
vládnu plamenem Anoru.
Temný oheň ti nepomůže, plameni Udúnu!
Jdi zpátky do stínu.
Neprojdeš!
Ne! Ne!
Gandalfe!
Utíkejte, hlupáci.
Ne!
Aragorne!
Legolasi, zvedni je.
Nech je ještě chvilku, pro smilování!
Do setmění tu všude budou skřeti.
Musíme se dostat do lesů země Lothórien.
Pojď, Boromire. Legolasi, Gimli, zvedni je.
Vstávej, Same.
Frodo.
Frodo!
Držte se pohromadě, hobitci!
Říká se, že v tomto lese žije velká čarodějka.
Elfská kouzelnice...
se strašnou mocí.
Kdo se na ni jen podívá,
propadne jejímu kouzlu.
Frodo!
- A víckrát je nikdo nespatří. - Tvůj příchod k nám...
je jako kroky sudby.
Přinášíš sem totiž velké zlo, ty, který neseš prsten.
Pane Frodo?
Ale tady je trpaslík, kterého nepolapí tak snadno.
Mám oči jako jestřáb a uši jako rys.
Ten trpaslík dýchá tak nahlas, že jsme ho mohli potmě zastřelit.
Vítej, Legolasi, synu Thranduilův.
Naše Společenstvo je vám zavázáno.
Aragorne z Dúnadanů,
s tebou se známe.
Tak to je ta pověstná zdvořilost elfů!
Mluv řečí, které můžeme rozumět!
Neměli jsme nic do činění s trpaslíky od Temných dnů.
A víte, co na to říká tenhle trpaslík?
To moc zdvořilé nebylo.
Přinášíte s sebou veliké zlo.
Dále jít nemůžete.
Gandalfova smrt nebyla marná.
A nechtěl by, abyste ztráceli naději.
Neseš tíživé břímě, Frodo.
Nenes tíhu mrtvého.
Půjdete za mnou.
Caras Galadhon.
Srdce všeho elfstva na zemi.
Říše pána Celeborna a Galadriel, Paní světla.
Nepřítel ví, že jste sem vstoupili.
Naděje na utajení je pryč.
Je jich tu osm, ale z Roklinky jich vyšlo devět.
Povězte mi, kde je Gandalf? Velmi s ním toužím promluvit.
Už ho zdálky nevidím.
Gandalf Šedý hranici této země nepřekročil.
Padl do stínu.
Byl zachvácen Stínem a plamenem.
Morgothovým bálrogem.
Protože jsme zbytečně vešli do sítě Morie.
Žádný čin v Gandalfově životě nebyl zbytečný.
Ještě neznáme celý jeho záměr.
Nedovol prázdnotě Khazad-dum, aby ti vstoupila do srdce,
Gimli, synu Glóinův.
Protože svět se naplnil nebezpečím
a ve všech zemích
se nyní láska mísí se zármutkem.
Co se teď stane se Společenstvem?
Bez Gandalfa je naděje ztracena.
Osud výpravy stojí na ostří nože.
Jen maličko zbloudíte a ztroskotá...
ke zhoubě všech.
Přesto zůstává naděje, dokud je Družina věrná.
Netrapte se. Jděte si nyní odpočinout,
neboť jste zemdlení žalem a velkou námahou.
- Dnes v noci budete spát... - Vítej, Frodo z Kraje,
ty, jenž jsi spatřil Oko.
Žalozpěv pro Gandalfa.
- Co o něm říkají? - Nemám to srdce překládat.
Pro mne je ten žal ještě příliš čerstvý.
Vsadím se, že nemluví o jeho ohňostrojích.
Měl by tam být o nich nějaký verš.
Nejbáječnější rakety světa:
zelená, modrá ve hvězdách létá,
po bouři zlatým deštíkem
snáší se z nebe kytice.
I když tohle je ani zdaleka nevystihuje.
Odpočiň si. Tyto hranice jsou dobře střežené.
Já tady odpočinutí nenajdu.
Slyšel jsem uvnitř v hlavě její hlas.
Mluvila o mém otci a o pádu Gondoru.
A řekla mi: "Ještě zbývá naděje."
Já ji však nevidím.
Už dávno jsme žádnou naději neměli.
Můj otec je ušlechtilý muž.
Ale jeho vláda se hroutí a náš...
náš lid ztrácí víru.
Čeká, že já všechno napravím. A já bych rád.
Rád bych viděl obnovu slávy Gondoru.
Viděls jej někdy, Aragorne?
Bílá věž Ecthelionova. Třpytí se jako bodec z perleti a stříbra.
Ční vysoko do jitřních vánků.
Volal tě někdy domů jasný hlas stříbrných trubek?
Viděl jsem Bílé město,
ale dávno.
Jednoho dne nás tam naše cesty zavedou.
A stráž ve věži zvolá:
"Gondorští páni se vrátili."
Chceš se podívat do zrcadla?
Co uvidím?
To nevědí ani ti nejmoudřejší. Zrcadlo totiž...
ukazuje mnohé věci.
Věci, jež byly...
věci, jež jsou
a některé,
které se ještě nestaly.
Vím, co jsi viděl,
protože je to i v mé mysli.
Toto se stane, kdybys selhal.
Společenstvo se rozpadá. Už to začalo.
Pokusí se ti prsten vzít. Víš, o kom mluvím.
Zničí to všechny. Jednoho po druhém.
Požádáte-li mě o něj...
Já vám ten prsten dám.
Sám mi jej nabízíš.
Nepopírám, že mé srdce po něm velice toužilo.
Namísto Temného pána byste měli královnu,
ne temnou, ale krásnou a strašlivou jako úsvit!
Zrádnou jako moře.
Silnější než základy země!
Všichni mě budou milovat a budou si zoufat.
Prošla jsem zkouškou.
Zmenším se a odejdu na Západ.
A zůstanu Galadriel.
Sám to nedokážu.
Na tobě je, abys nesl prsten, Frodo.
Nést Prsten moci znamená být sám.
Tohle je Nenja, prsten s démantem.
A já jej střežím.
Tobě byl ten úkol svěřen.
A nenajdeš-li cestu,
nikdo ji nenajde.
Potom vím, co musím udělat.
Jenže...
se toho bojím.
I nejmenší človíček může změnit budoucnost.
Víš, jak na počátku vznikli skřeti?
Kdysi to byli elfi...
zajatí Temnou mocí.
Mučili je a mrzačili.
Zničená a strašná forma života.
A nyní...
zdokonalená.
Můj bojovný skurut-hai.
Komu sloužíš?
Sarumanovi!
Žeňte se za nimi tak dlouho, dokud je nenajdete.
Neznáte bolest. Neznáte strach.
Nakrmíte se lidským masem.
Jeden z půlčíků nese něco velmi cenného.
Přiveďte mi je živé a nepoškozené.
Ostatní pobijte.
Ještě nikdy jsme neoblékli cizince rouchem našeho lidu.
Kéž vás to pomůže ochránit před nepřátelskýma očima.
Lembás.
Elfský cestovní chléb.
Jedno sousto naplní žaludek vzrostlého muže.
Kolik jsi jich snědl?
Čtyři.
S každou mílí, kterou putujete na jih, poroste nebezpečí.
Mordorští skřeti teď ovládají východní břehy Anduiny.
Ani na západním břehu není bezpečno.
Na hranicích bylo vidět podivné stvůry s odznakem Bílé ruký.
Skřeti málokdy cestují pod širým nebem za slunce, ale tihle ano.
Jste sledováni.
Po řece můžete nepřátele cestou k Rauroskému vodopádu předhonit.
Můj dárek pro tebe, Legolasi, je luk užívaný Galadhrim.
Je hoden umění našeho lesního lidu.
Toto jsou noldorské dýky.
Už prošly válkami.
Neboj se, mladý Peregrine Brale.
Svou odvahu najdeš.
A pro tebe, Samvěde Křepelko...
...elfské lano z hitlainu.
Děkuji vám, paní.
Ty pěkné, lesklé dýky už vám došly?
A jaký dar si vyžádá od elfů trpaslík?
Žádný.
Leda ještě jednou naposled pohlédnout na Paní Galadhrim,
neboť je krásnější než všechny drahokamy pod zemí.
Vlastně...
Jedno bych věděl.
Ale ne, ne, to nemohu. To je úplná nemožnost.
Hloupý nápad.
Nic většího ti dát nemohu
než dar, který již neseš.
Pro její lásku,
bojím se, půvab Arwen Večernice poklesne.
Přál bych si, aby opustila tyto břehy
a byla se svým lidem.
Přál bych si, aby odplula do Valinoru.
Tu volbu má ještě před sebou.
Ty ještě musíš zvolit sám, Aragorne.
Povstat výše než všichni tví otcové ode dnů Elendila,
anebo padnout do tmy se vším, co z tvého rodu zbylo.
Šťastnou cestu.
Ještě mnoho ti zbývá vykonat.
Už se nesetkáme.
Elessare.
Sbohem, Frodo Pytlíku.
Dávám ti světlo Eärendila,
naší nejmilovanější hvězdy.
Kéž je ti světlem na temných místech,
až zhasnou všechna ostatní světla.
Svou nejhorší ránu jsem utrpěl při tomhle loučení,
když jsem naposled pohlédl na to, co je nejkrásnější.
O ničem už neřeknu, že je to krásné, leda by to byl její dar.
A jaký dar to byl?
Požádal jsem ji o jeden vlas z její zlaté hlavy.
Dala mi tři.
Glum. Stopoval nás už od Morie.
Doufal jsem, že se mu na řece ztratíme.
Ale na to je moc dobrý plavec.
A jestli na nás upozorní nepřítele,
bude náš přechod ještě nebezpečnější.
Vezměte si něco k jídlu, pane Frodo.
- Ne, Same. - Celý den jste nic nejedl.
A taky nespíte. Nemyslete si, že jsem si nevšiml.
- Pane Frodo. - Nic mi není.
Ale je.
Jsem tu, abych vám pomáhal.
Slíbil jsem to Gandalfovi.
Nemůžeš mi pomoci, Same.
Tentokrát ne.
Zdřímni si trochu.
Cesta přes Minas Tirith je bezpečnější.
To víš. Tam se můžeme přeskupit.
Vyrazit do Mordoru ze silné pevnosti.
V Gondoru je síla, kterou můžeme využít.
Elfům jsi důvěřoval hned.
Věříš tak málo svému vlastnímu lidu?
Ano, je tam slabost. Je tam křehkost.
Ale je tam i odvaha a čest, jaká se jen u lidí najde.
To ale nechceš vidět.
Bojíš se!
Celý život ses schovával ve stínech.
Děsil ses toho, kdo jsi a co jsi.
Nepřivedu Prsten ani na tři sta mil k tvému městu.
Frodo.
Argonath.
Dlouho jsem toužil pohlédnout na dávné krále.
Mé příbuzné.
Až se setmí, přeplujeme jezero.
Schováme čluny a dál půjdeme pěšky.
- Zamíříme k Mordoru od severu. - Ano?
Prostě jen tak najdeme cestu přes Emyn Muil,
neprostupné bludiště skal ostrých jako břitva.
A dál je to ještě lepší.
Hnilobný, smradlavý močál,
kam oko dohlédne.
To je naše cesta.
Asi by sis měl trochu odpočinout a načerpat síly, mistře trpaslíku.
Načerpat síly!
- Měli bychom odejít hned. - Ne.
Skřeti hlídají východní břeh. Musíme počkat na tmu.
Východní břeh mi starost nedělá.
V mysli mi roste stín a hrozba.
Něco se blíží. Cítím to.
Žádný trpaslík nepotřebuje načerpávat nové síly.
Toho si nevšímej, hobitku.
Kde je Frodo?
Nikdo z nás by se neměl toulat sám.
A hlavně ty ne. Tolik toho na tobě závisí.
Frodo?
Vím, proč hledáš samotu.
Trápíš se. Vidím to den co den.
Netrápíš se ale zbytečně?
Jsou i jiné cesty, Frodo.
- Jiné stezky, jimiž se můžeme dát. - Vím, co chceš říct.
A zdálo by se to moudré, jenže srdce mě varuje.
Varuje? Před čím?
Všichni se bojíme, Frodo.
Ale nechat se strachem dohnat k záhubě veškeré naděje...
- Nevidíš, že je to šílenství? - Jiná cesta není.
Prosím jen o sílu bránit svůj národ!
- Kdybys mi Prsten jen půjčil... - Ne.
- Proč uhýbáš? Já nejsem zloděj. - Nejsi ve své kůži.
Co si myslíš, jakou máš naději?
Najdou tě.
Prsten ti vezmou.
A než s tebou skončí, budeš žadonit o smrt!
Ty blázne!
Vždyť není tvůj, leda nešťastnou náhodou! Mohl být můj!
Měl by být můj! Dej mi ho!
- Dej mi ho! - Ne!
Já do tebe vidím. Ty Prsten odneseš Sauronovi!
Zradíš nás!
Zahubíš sebe a nás všechny!
Proklínám tě! Proklínám tebe a všechny půlčíky!
Frodo?
Frodo...
Co jsem to udělal?
Prosím, Frodo. Je mi to líto, Frodo!
Frodo.
Frodo?
Zmocnil se Boromira.
- Kde je Prsten? - Nepřibližujte se!
Frodo?
- Přísahal jsem, že tě ochráním. - Můžete mě ochránit před sebou?
Zničil byste jej?
Aragorne.
Elessare.
Byl bych s tebou šel až do konce.
Až do ohně Mordoru.
Já vím.
Starejte se o ostatní. Hlavně o Sama.
Nepochopí to.
Jdi, Frodo.
Běž!
Utíkej!
Pane Frodo!
Najděte půlčíka!
Elendil!
Aragorne, běž!
Frodo.
Schovej se tady. Honem.
Tak pojď.
Co dělá?
Odchází.
- Ne! - Pipine!
Utíkej, Frodo. Běž.
Hej! Hej vy! Tady!
- Tady! - Tudy!
- Daří se to! - Já vím! Utíkej!
Gondorský roh!
Boromir.
Utíkejte! Utíkejte!
- Zajali půlčíký. - Počkej.
Frodo. Kde je Frodo?
Nechal jsem Froda jít.
Tak to jsem já nedokázal.
Snažil jsem se mu vzít Prsten.
Teď už je Prsten mimo náš dosah.
Odpusť mi.
Nechápal jsem to.
Všechny jsem vás zklamal.
Ne, Boromire. Bojoval jsi statečně.
Zachoval sis čest.
Nech ho.
Je konec.
Svět lidí padne.
Všechno se propadne do tmy
a moje město do zkázy.
Nevím, kolik síly je v mé krvi,
ale přísahám ti, že nenechám padnout Bílé město
ani náš lid.
Náš lid.
Byl bych šel za tebou, můj bratře.
Můj veliteli.
Můj králi.
Pokoj s tebou...
synu Gondoru.
Budou ho vyhlížet z Bílé věže.
A on se nevrátí.
Frodo!
Kéž bych ten Prsten nikdy nebyl dostal!
Přál bych si, aby se nic z toho všeho nestalo.
To každý, kdo se takového času dožije,
ale my o tom nerozhodujeme.
Rozhodovat můžeme...
jen o tom, co uděláme s časem, který nám byl dán.
Frodo, ne!
Frodo!
- Pane Frodo! - Ne, Same!
Vrať se, Same! Jdu do Mordoru sám.
Samozřejmě.
A já jdu s váma!
Neumíš plavat!
Same!
Složil jsem slib, pane Frodo.
Slib. "Neopouštěj ho, Samvěde Křepelko."
A taky neopustím.
Neopustím.
Same.
Tak pojď.
Honem! Frodo a Sam už jsou na východním břehu.
- Ty za nimi nechceš? - Frodův osud není v našich rukou.
Tak to bylo všechno marné.
Společenstvo selhalo.
Ještě ne, zůstaneme-li si věrní.
Nenecháme Smíška a Pipina napospas mučení a smrti,
dokud nám ještě zbývají síly.
Nechte tu všechno, bez čeho se můžeme obejít.
Pocestujeme nalehko.
Podnikneme hon na skřety!
Mordor.
Doufám, že ostatní najdou bezpečnější cestu.
Chodec se o ně postará.
Asi je víckrát neuvidíme.
A třeba přece, pane Frodo.
třeba přece.
Same...
Jsem rád, že jsi se mnou.
Přeložila Stanislava Pošustová