Världen har förändrats.
Jag känner det i vattnet.
Jag känner det i jorden.
Jag förnimmer det i luften.
Mycket av det som var har gått förlorat.
Därför att ingen nu levande minns det.
HÄRSKARRINGEN
Det började med att De stora ringarna smiddes.
Tre gavs till alverna, odödliga och de visaste och fagraste av alla varelser.
Sju till Dvärgfurstarna-
-skickliga gruvbrytare och hantverkare i berghallarna.
Och nio gavs till Människorna, som mer än allt annat önskar makt.
I dessa ringar fanns kraften och viljan att styra alla raser.
Men de blev alla lurade, eftersom ännu en ring tillverkades.
I landet Mordor, i Domedagsbergets eldar-
-smidde Mörkrets herre Sauron Härskarringen att styra alla andra.
I denna ring ingöt han sin grymhet, sin illvilja-
-och sin önskan att dominera allt levande.
En Ring att styra alla.
Ett efter ett föll de fria länderna i Midgård i Ringens makt.
Men det var några som stod emot.
En allians av människor och alver gick i krig mot Mordors arméer.
På Domedagsbergets sluttningar kämpade de för Midgårds frihet.
Segern var nära.
Men Ringens makt kunde inte omintetgöras.
Och det var i detta ögonblick när hoppet försvunnit-
-som Isildur, kungens son, grep sin faders svärd.
Sauron, Midgårds fria folks fiende, var besegrad.
Ringen övergick till Isildur, som kunde ha krossat ondskan för evigt.
Men människornas hjärtan är lätta att fördärva-
-och Maktens ring har en egen vilja.
Den svek Isildur...
...till döds.
Och vissa saker som inte borde ha blivit glömda förlorades.
Historien blev legend. Legenden blev myt.
Och under 2 500 år var Ringen försvunnen ur all kännedom.
Tills den fick chansen att snärja en ny bärare.
Min älskade...
Ringen kom till Gollum som tog den djupt ner i Dimmiga Bergens tunnlar.
Och där förtärde den honom.
Den kom till mig. Min egen. Min kära.
Min egen. Min älskade...
Ringen gav Gollum ett onaturligt långt liv.
I 500 år förgiftade den hans sinne.
Och i Gollums dystra håla väntade den.
Mörkret kröp tillbaka över världens skogar.
Rykten spreds om en skugga i öster, viskningar om en namnlös fasa.
Och Ringen uppfattade detta. Dess tid var nu inne.
Den övergav Gollum.
Men något hände som inte var Ringens syfte.
Den hittades av den osannolikaste varelse man kan tänka sig.
-Vad är det här? -En hob - Bilbo Bagger av Fylke.
-En ring? -Borta!
Min älskade är borta!
För den tid kommer då hoberna kommer att forma allas öde.
Den 22 september, året 1400-
-enligt fylkesräkning.
Baggershus, Baggerspjutsvägen, Hobsala, Västmark.
Fylke, Midgård.
Denna världs tredje ålder.
SAGAN OM RlNGEN
''Dit och tillbaka igen.''
''En hobs berättelse. Av Bilbo Bagger.''
Ja...var ska jag börja?
Naturligtvis...
''Angående hoberna.''
Hoberna hade levt och odlat jorden i Fylke i hundratals år.
Helt nöjda med att förbigå och förbigås av ''det storvuxna folket''.
Midgård var ju dessutom fullt av märkliga varelser.
Hoberna tycktes vara av ringa betydelse.
De räknades inte som stora krigare och inte heller som de visaste.
Frodo, det är någon vid dörren!
Vissa har påstått att hobernas enda passion är mat.
En orättvis iakttagelse eftersom vi också är kända för vårt öl-
-och vårt bruk av piptobak.
Men våra hjärtan längtar mest efter lugn och ro, och fruktbar mylla.
Därför att alla hober delar kärleken till det som växer.
Och säkert finns det många som tycker att vi är kuriösa.
Men just i dag av alla dagar har jag förstått-
-att det inte är någon dålig sak att hylla det enkla livet.
Frodo, dörren!
Småspigg också! Var håIIer den pojken hus?
Vägen framåt går och går
från dörrens sten, där upp den rann
Nu ringIar fjärran stigens spår
-Som jag ska följa om jag kan -Du är sen.
En trollkarl är aldrig sen, Frodo Bagger.
Han är heller aldrig tidig. Han kommer precis när han tänkt sig.
Så underbart att se dig, GandaIf.
lnte ville jag missa din farbror Bilbos födelsedag.
Hur mår den gamIe rackaren? Jag har hört att det ska bli en magnifik fest.
-Bilbo har ställt till stort rabalder. -Då är han väI nöjd.
Halva Fylke är bjudna och resten kommer ändå.
Livet i Fylke fortsätter som det har gjort i långa tider.
Fullt av sina göranden och låtanden.
Förändringar sker långsamt, om de sker alls.
Föremål tillverkas för att bestå och gå från en generation till nästa.
Det har alltid funnits en Bagger som bott här under kullen i Baggershus.
''Och det kommer det alltid att finnas.''
BiIbo har varit Iite konstig på sista tiden, mer än vanIigt aIItså.
Han Iåser in sig i skrivkammaren och ägnar timmar åt gamIa kartor.
Vart har den tagit vägen?
Han pIanerar någonting.
BehåII dina hemIigheter, du, men jag vet att du är inblandad.
lnnan du kom var Baggrar väl sedda. Vi ägnade oss aIdrig åt äventyr.
Om du menar händelsen med draken så var jag knappt inbIandad.
Jag gav bara din farbror en knuff ut genom dörren.
Vad du än gjorde, så har du officiellt utsetts till fridstörare.
Gandalf!
-Jag är så gIad att du är tiIIbaka. -Jag också, min käre pojke.
Jag också.
tillträde förbjudet utom för kalasärenden
Nej, tack! Inga fler besökare, lyckönskare eller släktingar.
Mycket gamIa vänner, då?
-Gandalf? -Bilbo Bagger.
-Min käre Gandalf. -Det är så roIigt att se dig.
1 1 1 år gammaI. Vem kunde ha trott det?
Du har inte åIdrats en dag.
Kom in!
Välkommen.
Te, eIIer något starkare? Jag har några fIaskor kvar av årgång 1 296.
En bra årgång. De är nästan lika gamla som jag.
De Iades på Iager av min far. Ska vi öppna en?
Bara te, tack.
Jag väntade dig förra veckan, men du kommer och går aIItid som du viII.
Jag var lite oförberedd. Jag har bara kall kyckling och pickles.
Det finns lite ost... Nej.
Vi har hallonsylt och äppelpaj. VaniIjkräm också.
Men inte mycket till efterrätt. Jo, jag hittade lite sockerkaka.
Ensamma berget
Jag kan steka ägg.
-Bara te, tack. -Jaha ja.
-Det gör inget att jag äter? -lnte alls.
-Bilbo Bagger! -Jag är inte hemma.
Det är Säcksta-Baggerna.
De är ute efter huset. De förIåter mig inte för att jag Ievt så Iänge.
Jag måste bort från dessa förbaskade sIäktingar, som inte ger mig någon ro.
Jag vill se berg igen. Berg, Gandalf!
Och hitta en plats där jag kan avsluta min bok. - Te var det, ja.
-Du viII aIItså genomföra din pIan? -Ja, alla arrangemang är klara.
-Tack. -Frodo misstänker något.
Ja, han är en Bagger, inte en dum BäItespennare från HårdefIask.
-Du berättar väl för honom? -Jadå.
-Han tycker mycket om dig. -Jag vet.
Han skulle nog följa med om jag bad honom.
Jag tror att Frodo fortfarande är förälskad i Fylke.
Skogarna och fälten. De små fIoderna.
Jag är gammal, Gandalf.
Jag vet att det inte ser så ut, men jag känner det i mitt hjärta.
Jag känner mig tunn, liksom uttänjd.
Som för Iite smör på för mycket bröd.
Jag behöver semester, en mycket Iång semester.
Och jag tror inte att jag återvänder.
Jag har inte för avsikt att göra det.
Gamle Toby...den bästa tobaken i Sydfjärdingen.
Gandalf, min gamle vän, det här blir en kväll att minnas.
Fatty Bolger! - Det är så roIigt att ni är här.
Seså, Sam, bjud upp Rosa nu.
-Jag tar nog en öl till. -Nej, du!
Och där var jag...utIämnad på nåd och onåd tiII tre vidunderIiga troII.
De grälade sinsemellan om hur de skulle laga till oss.
Om vi skuIIe stekas på spett, eIIer om de skuIIe sitta på oss så vi bIev mos.
De gräIade så Iänge fram och tiIIbaka att solen steg över trädtopparna...
...och förvandlade dem till sten.
Fort!
Och upp med dem!
Nej, den stora!
Fru BäItespennare, så trevIigt.
Är aIIa dessa barn era? Kära nån, vad ni har varit produktiv.
Bilbo!
Säcksta-Baggerna! Vi gömmer oss!
Tack, min pojke.
Du är en bra pojke, Frodo.
Jag är mycket självisk, ska du veta. Ja, jag är mycket självisk.
Det var inte av godhet jag tog emot dig efter att din mor och far dött.''
Det berodde nog på att av alla mina otaliga släktingar-
-så var du den ende som visade riktigt gry.
-Har du druckit Gubbtjyvens öl? -Nej.
Ja, men det är inte det saken gäller. Saken är den, Frodo...
Du kommer att klara dig fint.
-Stoppa ner den i marken. -Den är i marken.
Bilbo! Bilbo, se upp för draken!
Här har inte funnits en drake på tusen år.
-Den var fin. -Vi tar en till.
Meriadoc Vinbock och Peregrin Took. Det borde jag ha anat.
Tal, Bilbo!
Tal!
Mina kära Baggrar och Boffrar...
...Tookar och Vinbockar... Grubbar, Knubbar...
...af Hornenstötar...Bolgrar...
-...Bältespennare och Storfotar... -Storfötter!
l dag är det min 1 1 1 :e födelsedag.
Gratulerar!
Men 1 1 1 år är en aIItför kort tid att Ieva bIand sådana förträffIiga hober.
Jag känner inte hälften av er häIften så väI som jag viIIe.
Färre än hälften av er tycker jag häIften så bra om som ni förtjänar.
Jag...
Jag har saker att göra.
Jag har skjutit upp det för länge.
Jag måste tyvärr tiIIkännage att detta är slutet!
Jag går nu och bjuder er alla ett kärt farväl.
Adjö.
-Du tyckte förstås att du var Iistig. -Nog såg du väI deras miner?
Det finns många magiska ringar och de skall inte nyttjas lättsinnigt.
Det var bara ett skämt, men du har säkert rätt, som vanligt.
-Du håIIer väI ett öga på Frodo? -Två ögon, så ofta jag kan.
-Jag lämnar allt till honom. -Ringen du har, stannar den här?
Ja, ja. Den ligger i ett kuvert på spiseIkransen.
Nej, vänta! Den är...
...här i min ficka.
Det var väl märkligt?
Ja, varför inte? Varför skuIIe jag inte behåIIa den?
Du borde nog lämna kvar Ringen.
-Är det så svårt? -Nej.
Och ja.
Nu när det är dags, vill jag inte skiIjas från den. Jag hittade den!
-Du behöver inte bli arg. -I så faII är det ditt feI.
Den är min.
Min egen.
Min älskade.
ÄIskade? Den har kaIIats så förut men inte av dig.
-Du ska inte lägga dig i vad jag gör. -Du har visst haft Ringen för länge.
-Du vill ha den själv. -Bilbo Bagger!
Du ska inte ta mig för en taskspelare.
Jag försöker inte råna dig.
Jag försöker hjälpa dig.
Under aIIa dina år, har vi varit vänner.
Lita på mig, som du en gång gjorde. Släpp taget om den.
Du har rätt, Gandalf.
Ringen måste tiII Frodo.
Det är sent och vägen är Iång. Dags att ge sig av.
Bilbo...
Du har Ringen kvar i fickan.
Jag har tänkt ut ett sIut på boken.
''Och han levde sedan lycklig i alla sina dagar.''
Det kommer du att göra, käre vän.
Adjö, Gandalf.
Adjö, käre Bilbo.
Vägen framåt går och går...
Tills vi ses igen.
Den är min. Min egen.
Min älskade...
Gåtor i mörkret.
Bilbo! Bilbo!
Min äIskade... ÄIskade...
Han är borta, eller hur?
Han pratade om det så Iänge, att jag inte trodde att han skulle göra det.
-ÄIskade... -Gandalf?
Bilbos ring. Han har givit sig av för att bo hos alverna.
Han har givit dig Baggershus...
...och alla sina ägodelar. Ringen är din nu.
Förvara den där ingen ser.
-Vart ska du? -Jag har saker att göra.
-Frågor. Frågor som kräver svar. -Du har just kommit.
Jag förstår inte.
lnte jag heller.
HåII den doId och i säkert förvar.
Fylke! Bagger!
''År 3434 i Andra åldern. ''
''Här följer redogörelsen om Isildur, Gondors storkonung''-
-''och upptäckten av Maktens Ring. ''
''Den kom till mig, Den enda ringen och skall bli mitt kungarikes arvedel. ''
''Mina efterkommande skall vara bundna vid dess öde''-
-''därför att jag inte kan riskera att Ringen skadas. ''
''Den är mig kär, även om den kostar mig mycket smärta. ''
''Märkena på Ringen börjar försvinna. ''
''Skriften som var klar som en röd eldslåga, är så gott som borta. ''
''En hemlighet som bara elden kan avslöja. ''
Fylke... Bagger...
Det finns inga Baggrar här. De är i Hobsala.
Den vägen.
Hå! hå! hå! tiII fIaskan jag går att bota sorg och hjärtesår
Regn må faIIa, vinden sIå många miI är det kvar att gå
Regn Iåter IjuvIigt på aIIa sätt Iiksom bäcken från berg tiII sIätt
-Men bättre än regn och gIittrig å -...är ett stop öI i en Took ändå
Det är underligt folk i Fylke.
Dvärgar och andra av mindre behaglig natur.
Krig hotar. l bergen myllrar det av vättar.
Myter och sagor är vad det är.
Du börjar Iåta som BiIbo Bagger. Han var vrickad.
-Unge herr Frodo vrickas allt värre. -Och stoIt över det. SkåI!
Det är inte vårt probIem vad som händer bortom våra gränser.
HåII dig borta från bekymmer så håIIer bekymren sig borta.
God natt, pojkar.
God natt, ljuva mö av det gyllene ölet.
Vilket fagert tal!
Oroa dig inte. Rosie känner igen en idiot när hon ser en.
Gör hon?
God natt, Sam.
Är den doId? Är den i säkert förvar?
Vad gör du?
HåII fram handen, Frodo. Den är alldeles sval.
Vad ser du?
Kan du se någonting?
lngenting. Det är ingenting där.
Vänta...
Det är märken.
Något sIags aIvspråk. Jag kan inte läsa det.
Det är det få som kan.
Det är språket i Mordor, vilket jag inte tänker yttra här.
På det aIImänna språket står det: ''En ring att sämja dem.''
''En ring att främja dem.''
''En ring att djupt i mörkrets vida riken tämja dem.''
Det här är Den enda ringen-
-som smiddes av Mörkrets furste Sauron i Domedagsbergets eldar.
lsildur tog den från sjäIve Saurons hand.
Bilbo hittade den...i Gollums grotta.
Under sextio år höII sig Ringen stilla i Bilbos ägo.
Den förlängde hans liv och hejdade hans åIdrande.
Men inte nu längre, Frodo. Ondskan rör sig i Mordor.
Ringen har vaknat. Den har hört sin herres rop.
Men han gick under, Sauron gick under.
Nej, Frodo. Saurons ande levde vidare.
Hans livskraft är bunden till Ringen och Ringen överlevde.
Sauron har återvänt. Hans orcher har blivit allt fler.
Hans fästning Barad-dûr återuppbyggs i Mordor.
Sauron behöver bara Ringen för att täcka länderna i ett andra mörker.
Han söker den...söker den, aIIa hans tankar inriktar sig på den.
Ringen längtar efter att återvända tiII sin herres hand.
De är ett... Ringen och Mörkrets furste.
Frodo...han får aIdrig finna den.
Vi lägger undan den, vi gömmer den, och talar aldrig mer om den.
lngen vet att den är här, eller hur?
Eller hur, Gandalf?
Det fanns en till som visste att Bilbo hade Ringen.
Jag har sökt överallt efter Gollum men fienden hittade honom först.
Han torterades och under hans vrålande uppfattade de två ord:
Fylke! Bagger!
Fylke...Bagger... Men det leder dem ju hit!
Vem där?
-Ta den, Gandalf! Ta den! -Nej.
-Du måste ta den! -Det går inte.
-Jag ger den till dig. -Fresta mig inte!
Jag vågar inte ta den, inte ens för att förvara den i säkerhet.
Du måste förstå. Jag skuIIe viIja använda Ringen för att göra gott.
Men genom mig skulle den utöva en makt för hemsk att tänka sig.
-Men den kan inte stanna i Fylke. -Nej!
Nej, det kan den inte.
Vad ska jag göra?
-Du måste ge dig av fort. -Vart?
-Bort från FyIke, tiII byn Bri. -Bri? Men du, då?
Jag väntar på dig på värdshuset Stegrande ponnyn.
-Är Ringen säker där? -Det vet jag inte. Jag har inga svar.
Jag måste träffa min ordens överhuvud.
Lita på mig, Frodo. Han vet vad som måste göras.
Du måste Iämna kvar namnet Bagger, det är inte säkert utanför Fylke.
Res dagtid, borta från vägarna.
Jag kan gå genom markerna.
Min käre Frodo. Hober är verkligen häpnadsväckande varelser.
Man kan lära allt om dem på en månad-
-men efter hundra år kan de fortfarande förvåna en.
Ner!
-Samwise Gamgi! Har du tjuvlyssnat? -Här tjuvas ingenting.
-Jag klipper gräset under fönstret. -Lite väl sent för kantklippning.
-Jag hörde höjda röster. -Vad hörde du? Nå!
Om en ring, om Mörkrets furste och om värIdens undergång.
Snälla, herr Gandalf, förvandla mig inte tiII något onaturIigt.
lnte?
Nej, kanske inte. Jag har bättre användning för dig.
HåII farten, Samwise.
Var försiktiga, båda två. Fienden har många spioner i sin tjänst.
FågIar, djur.
Är den i säkerhet?
Ta aIdrig på den, då drar dess kraft till sig Mörkrets Furstes tjänare.
Minns alltid, att Ringen försöker ta sig tillbaka till sin herre.
Den vill bli funnen.
-Här är det. -Vad?
Om jag tar ett steg till, är jag längre hemifrån än jag någonsin varit.
Kom nu, Sam.
Minns vad Bilbo sa: ''Det är farligt, Frodo''...
...att gå ut genom dörren och ut på vägen.
Håller du inte fötterna i styr, vet ingen vart du kan svepas i väg.
Sam!
Skogsalver.
De är på väg tiII hamnen bortom Vita Tornen. TiII Grå Hamnarna.
De Iämnar Midgård för att aIdrig återvända.
Jag vet inte varför men det gör mig sorgsen.
Hur jag än Iigger så sticker en otäck rot mig i ryggen.
BIunda och Iåtsas att du ligger i din säng-
-med en mjuk madrass och en skön fjäderkudde.
Det fungerar inte. Jag kommer aldrig att kunna sova här ute.
lnte jag heller, Sam.
Rök stiger från Domedagsberget. Timman är sen.
Och Gandalf Grå rider till Isengård för att söka mitt råd.
Det är därför du har kommit, eller hur?
-Min gamle vän. -Saruman.
-Är du säker? -Utan tvekan.
-Härskarringen har aIItså hittats. -Under aIIa dessa år var den i FyIke.
-Rakt under näsan på mig. -Och du märkte inget?
Din kärlek till halvlingarnas blad har gjort ditt sinne trögt.
Men vi har ännu tid att bekämpa Sauron.
Tid? Hur mycket tid tror du att vi har?
Sauron har återvunnit mycket av sin forna styrka.
Han kan inte ta kroppslig skepnad, men hans ande har kvar sin kraft.
Dold i sin fästning ser Mordors härskare allt.
Hans blick skär igenom moln, skuggor, jord och kött.
Du vet vad jag talar om, Gandalf?
Ett stort öga, utan ögonlock bekransat av Iågor.
-Ja. Sauron. -Han samlar all ondska runt sig.
Snart har han en armé stark nog att anfaIIa Midgård.
Och det vet du?
-Hur? -Jag har sett det.
En palantír är ett farIigt redskap.
Varför? Varför skulle vi frukta att använda den?
Vi vet inte vart alla de Seende stenarna har tagit vägen.
Vi vet inte vem mer som ser.
Timman är senare än du tror. Saurons styrkor rör sig redan.
-De Nio har lämnat Minas Morgul. -De Nio?
De gick över IsenfIoden på midsommar- afton, förklädda till Svarta ryttare.
-Har de nått FyIke? -De kommer att hitta Ringen.
-Och döda den som bär den. -Frodo!
lnte trodde du väl att en hob kunde utmana Saurons vilja.
Det kan ingen.
Mot Mordors krafter kan ingen segra.
Vi måste ansIuta oss tiII honom. Vi måste ansIuta oss tiII Sauron.
Det vore det klokaste.
Säg mig, min vän...
...när övergav Saruman den vise förnuftet för galenskapen?
Jag gav dig möjlighet att frivilligt hjälpa mig-
-men du har valt smärtans väg!
Herr Frodo?
-Jag trodde att jag tappat bort er. -Hur så?
-Det var något GandaIf sa. -Vad sa han?
''Tappa inte bort honom, Samwise Gamgi.'' Och det ska jag inte.
Vi är kvar i Fylke. Vad skulle kunna hända?
-Merry, det är Frodo Bagger. -Bort från honom!
-Vad är det här? -Ni var i bonden Maggots grödor!
Jag vet nog viIka ni är, era odågor!
HåII er borta från mina fäIt!
-Det var ju bara några morötter. -Och några kåIhuvuden.
-Och tre säckar potatis förra veckan. -Och svampen.
Precis min åsikt, Pippin, han tar i för mycket.
Spring!
Det var nära ögat.
Jag har visst brutit något.
-Typiskt Vinbock och Took. -Vad? Det var ju bara en genväg.
-Till vad? -Svampen!
Vi ska nog gå bort från vägen.
Bort från vägen! Fort!
Tysta!
Vad var det?
-Ser du något? -Nej.
Vad är det som händer?
Den där Svarte ryttaren Ietade efter något eIIer någon.
-Frodo? -Ner!
Jag måste bort från FyIke.
-Sam och jag ger oss av till Bri. -Ja.
Bockebys färja. Följ mig!
Spring!
Den här vägen! Följ mig!
Ta repet, Sam!
Frodo!
Spring, Frodo!
Hoppa!
-Hur Iångt är det tiII närmsta bro? -Vinflodsbron, tre mil.
Kom!
-Vad vill ni? -Vi ska till Stegrande ponnyn.
Hober. Fyra hober.
Det hörs att ni är från FyIke. Vad för er till Bri?
Vi önskar bo på värdshuset. Vad vi ska göra är vår ensak.
Ja ja, unge man. Ta inte illa upp. På natten måste jag stäIIa frågor.
Det ryktas om att konstigt foIk går löst. Man kan inte vara nog försiktig.
Se dig för, unge hob!
Stegrande ponnyn
-Ursäkta. -God kväII, små herrar.
Om ni söker nattläger, har vi trevliga rum i hobstorlek.
Vi tar så gärna emot småvuxet foIk, herr...?
-Nedomkull. Mitt namn är Nedomkull. -Nedomkull.
Vi är vänner tiII GandaIf Grå. Säg honom att vi är här.
Ja, nu minns jag. En äldre karl. Stort grått skägg, toppig hatt.
Honom har jag inte sett på ett haIvår.
Vad gör vi nu?
Sam, han kommer hit. Han kommer.
FIytta på dig!
-Vad är det där? -Det här, min vän, är ett stop.
Kan man få sådant i stop? Då viII jag ha ett.
Du har druckit ett halvstop redan.
Han har stirrat på dig sen vi kom.
Ursäkta. Mannen i hörnet, vem är han?
En av utbygdsjägarna. Farliga typer som vandrar omkring.
Hans riktiga namn vet jag inte, men här kallas han Vidstige.
Vidstige.
Bagger.
Bagger? Visst känner jag en Bagger. Han sitter där. Frodo Bagger.
Jag är sysslingbarn till honom på hans mors sida-
-och bryllingsbarnbarn på min fars sida.
-Pippin! -Var försiktig!
Du kan inte gömma dig.
Jag ser.
Det finns inget liv i tomheten...
...bara död.
Ni drar för mycket uppmärksamhet till er, herr Nedomkull.
-Vad vill ni? -Det är inget nippersmycke ni bär.
-Jag bär ingenting. -Jaså.
Jag kan undvika att bli sedd, men att försvinna heIt är en säIIsynt gåva.
-Vem är ni? -Är du rädd?
lnte tillräckligt rädd. Jag vet vad som jagar dig.
Släpp honom, annars ska du få, Långskank!
Du har ett modigt hjärta, men det räddar dig inte.
Vänta inte på troIIkarIen Iängre. De är på väg.
Vad är de?
En gång var de män och stora konungar.
Sauron bedragaren gav dem Maktens nio ringar.
Förblindade av girighet tog de emot dem.
En efter en föll de ner i mörkret. Nu är de slavar under hans vilja.
De är nazgûIer, ringvåInader, varken levande eller döda.
De känner alltid Ringens närvaro. De dras till Den endas makt.
De kommer aldrig att sluta jaga dig.
-Vart för ni oss? -ln i vildmarken.
Hur vet vi att Vidstige är Gandalfs vän?
Fiendens tjänare skulle synas täckare, men kännas otäckare.
Nog är han otäck, alltid.
-Vi måste Iita på honom. -Men vart för han oss?
Till Vattnadal, till Elronds hus.
Hörde du? Vattnadal. Vi ska få träffa aIver.
Vi stannar inte förrän till natten.
-Frukosten, då? -Den har du ätit.
Men andra frukost, då?
-Han vet nog inte vad det är. -EIvamåI, då?
Lunch, eftermiddagste, middag, kvällsmat?
-Han känner väl till dem? -Räkna inte med det.
Pippin!
Vad äter de, när de inte får tag på hober?
Vem är hon?
Kvinnan ni sjunger om?
Kungadottern Lúthien, aIvmön som gav sin kärlek till Beren, en dödlig.
Vad hände henne?
Hon dog.
Sov nu, Frodo.
Isengårds krafter lyder er befallning, Sauron, Jordens härskare.
Ge mig en armé värdig Mordor.
ViIka order från Mordor, härskare? Vad befaIIer Ögat?
Vi har mycket att göra.
Träden är starka, härskare, deras rötter går djupt.
Slit ner allihop!
Det här var Amon SûIs stora vakttorn.
Vi vilar här i natt.
De här är till er.
Ha dem nära till hands. Jag ska se mig omkring.
Stanna här.
-Vad gör ni? -Tomater, korv, knaprigt bacon.
-Släck elden, tokstollar! -Så trevIigt, aska på mina tomater.
Spring!
Tillbaka, era jävlar!
Frodo!
Åh, Sam...
Vidstige! Hjälp honom, Vidstige!
Han har fått ett hugg av en Morgul-klinga.
Jag kan inte hela honom, han behöver alvisk läkekonst.
-Skynda på! -Vi är sex dagar från VattnadaI.
HåII ut, Frodo.
Gandalf!
Titta, Frodo, det är herr Bilbos troll.
Herr Frodo? - Han blir allt kallare.
Kommer han att dö?
Han går in i Skuggornas rike och bIir en ringvåInad som de.
De är nära.
-Känner du till växten athelas? -Det är en ört.
Den kan hejda förgiftningen. Skynda på!
Vad är detta? En utbygdsjägare som inte är på sin vakt?
Frodo...
Jag heter Arwen och jag ska hjälpa dig.
Lyssna på min röst. Kom tillbaka till ljuset.
Vem är hon?
-En alv. -Han tynar bort.
Han klarar sig inte. Vi måste föra honom tiII min far.
-Jag har sökt er i två dagar. -Vart för ni honom?
Fem våInader är bakom er. Var de andra fyra är, vet jag inte.
-Stanna här. Jag skickar hit hästar. -Jag rider snabbast.
Vägen är för farlig.
Om jag kan ta mig över floden skyddar mitt folks kraft honom.
Jag fruktar dem inte.
Rid fort. Se dig inte om.
Vad gör ni? VåInaderna är där ute!
Ge upp halvlingen, älva!
Om ni vill ha honom, kom och ta honom!
Nej!
Frodo, nej! Ge inte upp!
lnte nu!
Vilken nåd som än givits mig låt den givas honom.
Skona honom. Rädda honom.
-Var är jag? -l Elronds hus.
KIockan är tio på förmiddagen den 24 oktober, om du är intresserad.
-Gandalf? -Ja, jag är här.
Och du har tur som också är här.
Några timmar tiII och du hade varit bortom hjälp.
Men du har styrka i dig, käre hob.
Vad hände, Gandalf?
-Varför mötte du oss inte? -Jag är så Iedsen, Frodo.
Jag bIev uppehåIIen.
Sarumans vänskap kastas inte så Iättsinnigt åt sidan.
En ondska förtjänar en annan. Det är över.
ÖverIämna dig åt Ringens kraft eIIer åt din egen undergång.
Det finns bara en som är Ringens herre.
Bara en som kan få den att lyda hans vilja.
Och han delar inte med sig av sin makt.
Du har aIItså vaIt döden.
-Gandalf...vad är det? -lnget.
Frodo! Frodo! Tack och lov, ni är vaken.
-Sam har knappt lämnat din sida. -Vi oroade oss så. - EIIer hur?
Tack vare Elronds skicklighet börjar du läka.
Välkommen till Vattnadal, Frodo Bagger.
-Bilbo! -Hejsan, Frodo, min pojke.
''Dit och tillbaka igen. En hobs berättelse av Bilbo Bagger.''
Det är underbart.
Jag ville tillbaka och förundras över Mörkmårdens krafter...
...besöka Sjöstad och se Ensamma Berget igen.
Men det tycks som om åIdern har hunnit i kapp mig till slut.
Fylke
Jag saknar Fylke. När jag var liten Iåtsades jag vara på väg någonstans.
Iväg med dig på äventyr.
Men mitt eget äventyr visade sig vara helt annorlunda.
Jag är inte som du, Bilbo.
Min käre pojke.
-Vad har jag glömt? -Har du redan packat?
-Det är bra att vara förberedd. -Jag trodde du ville se alverna.
-Mer än något annat. -Det ville jag. Det är bara...
Vi gjorde som Gandalf ville, vi tog Ringen till Vattnadal.
Och eftersom ni Iäks så bra, skuIIe vi snart ge oss av. Tillbaka hem.
Du har rätt, Sam.
Vi har gjort det vi skulle göra.
Ringen är säker i Vattnadal.
Jag är redo att ge mig av hemåt.
Han återfår sina krafter.
Det såret Iäks aIdrig heIt, han får bära det resten av sitt Iiv.
Men genom att ta Ringen hit har hoben visat stor motståndskraft.
En börda han inte borde ha burit. Vi kan inte begära mer av Frodo.
GandaIf, fienden rör på sig.
Saurons trupper samlas i öster. Ögat är fäst på Vattnadal.
Du säger att Saruman har svikit oss. Vi har inte många bundsförvanter nu.
Hans svek är större. Saruman har korsat orcher med onda människor.
Han föder upp en armé i Isengård.
En armé som kan förfIytta sig i dagsIjus, Iångt och snabbt.
Saruman är ute efter Ringen.
Detta onda ting kan inte håIIas doIt med aIvers kraft.
Vi har inte styrkan att kämpa mot både Mordor och Isengård.
Gandalf...Ringen kan inte stanna här.
Denna fara hotar aIIa i Midgård. De måste avgöra hur den ska hejdas.
Alvernas tid är förbi. Mitt folk lämnar dessa stränder.
ViIka ska ni då vända er tiII? Dvärgarna?
De jagar rikedom i sina berg. De struntar i andras bekymmer.
Det är på människorna vi måste hoppas.
De är svaga. Människorasen kommer till korta.
Númenóres bIod är försvagat, dess stolthet glömd.
Det var människorna som gjorde att Ringen finns kvar. Jag var där.
Jag var där för tre tusen år sedan...
...när Isildur tog Ringen.
Jag var där när människornas styrka inte höll.
lsildur, följ mig!
Jag ledde Isildur till Domedagsbergets hjärta, där Ringen kunde förstöras.
Kasta in den i elden!
-Förstör den! -Nej.
lsildur!
Den skulle ha fått sitt slut den dagen men ondskan tilläts att bestå.
lsildur behöll Ringen och kungarnas ättelinje bröts.
Det finns ingen styrka i människornas värld. De är delade och ledarlösa.
Det finns en som kan förena dem. En som kan kräva tillbaka Gondors tron.
Han lämnade den vägen för länge sedan. Han har valt exilen.
-Du är ingen alv. -Människor från Södern väIkomnas hit.
-Vem är du? -Vän tiII GandaIf Grå.
Då har vi kommit hit i samma syfte...vän.
Bitarna av Narsil.
Bladet som högg Ringen av Saurons hand.
Det är fortfarande skarpt.
Men inget annat än trasigt arvegods.
Varför fruktar du det förflutna?
Du är lsildurs arvinge, inte lsildur.
Du är inte bunden av hans öde.
Samma bIod fIyter i mina ådror.
Samma svaghet.
Din tid skall komma.
Du skall möta samma ondska och du skall besegra den.
Skuggan har ännu inte tagit makten.
lnte över dig...inte över mig.
Minns du när vi först möttes?
Jag trodde att jag hade förirrat mig in i en dröm.
Långa år har gått sedan dess.
Du bar inte de bekymmer du bär nu.
Minns du vad jag sa?
Du sa att du skulle binda dig till mig...
...och försaka ditt folks odödlighet.
Och det Iöftet håIIer jag. Jag viII hellre dela en livstid med dig-
-än möta all världens tidsåIdrar ensam.
Jag valde ett dödligt liv.
-Du kan inte ge mig det. -Det kan jag ge till vem jag vill...
...liksom mitt hjärta.
FrämIingar från Iänder Iångt borta, vänner sedan gammalt-
-ni har kallats hit för att svara mot Mordors hot.
Midgård står vid undergångens rand. lngen kan fly undan.
Ni enas, annars faller ni.
Varje ras är bunden till detta öde, ett och samma öde.
Tag fram Ringen, Frodo.
Det är aIItså sant.
I en dröm såg jag hur himlen i öster mörknade.
Men i väster dröjde ett blekt ljus och en röst ropade:
''Er ödesstund är nära. lsildurs bane är funnen.''
lsildurs bane.
Boromir!
AIdrig tidigare har detta tungomåI talats här i lmladris.
Jag ber inte om ursäkt, Elrond-
-därför att Mordors svarta språk hörs överallt i väster.
Ringen är enbart ondska.
Det är en gåva.
En gåva tiII Mordors fiender. Varför inte utnyttja Ringen?
Länge har min far håIIit Mordors styrkor stången.
Genom vårt foIks bIod har era länder skyddats.
Ge Gondor fiendens vapen och Iåt oss använda det mot honom.
Ni kan inte använda er av den. Det kan ingen av oss.
Den enda ringen svarar endast Sauron.
Vad vet en utbygdsjägare om detta?
Han är ingen vanlig utbygdsjägare. Han är Aragorn, son till Arathorn.
Du är skyldig honom tro och loven.
Aragorn...
Är detta IsiIdurs arvinge?
Och arvinge till Gondors tron.
Sätt dig, Legolas.
Gondor har ingen kung.
Gondor behöver ingen kung.
Aragorn har rätt. Vi kan inte använda den.
Ni har bara ett val. Ringen måste förstöras.
Nå, vad väntar vi på?
Ringen kan inte förstöras, Gimli, son av GIóin, genom det vi förfogar över.
Ringen smiddes i Domedagsbergets eldar, bara där kan den förstöras.
Den måste tas djupt in i Mordor-
-och kastas tillbaka i den glödande avgrund den kom ifrån.
En av er...måste göra det.
Man kan inte bara gå in i Mordor.
Dess svarta portar bevakas av mer än bara orcher.
Det finns ondska där som aldrig sover.
Och Det stora ögat är evigt vaksamt.
Det är en ofruktsam öken full av eld, aska och stoft.
Luften ni andas är giftiga dunster.
lnte ens med tio tusen man kIarar ni det. Det är dårskap.
-Hör du inte? Ringen måste förstöras. -Och du ska förstås göra det!
Om vi missIyckas, då? Vad händer när Sauron tar den tillbaka?
Jag dör hellre än ser Ringen i en alvs händer.
Ingen Iitar på aIver!
Förstår ni inte? Medan vi gräIar växer sig Saurons makt allt starkare.
lngen kan undfly den. Ni kommer alla att förgöras!
Jag tar den.
Jag tar Ringen till Mordor.
Fast...
...jag vet inte vägen dit.
Jag skall hjälpa dig att bära bördan, Frodo Bagger, så Iänge den är din.
Om jag kan skydda dig med mitt liv eller min död, skall jag göra det.
Du har mitt svärd.
Och du har min båge.
Och min yxa!
Du bär aIIas vårt öde, du IiIIe.
Om detta är rådsIagets viIja, skall Gondor se till att den uppfylls.
-Herr Frodo går ingenstans utan mig. -Nej, det går inte att skiIja er åt.
lnte ens när han kallats till ett hemIigt rådsIag, men inte du.
-Vi föIjer också med! -Ni kan inte stoppa oss.
Hur som helst, behövs intelligent foIk tiII en sådan mission.
Uppdrag... Sak!
Ja, det utesluter ju dig, Pip.
Nio färdkamrater.
Må så ske. Ni skall vara Ringens brödraskap.
Härligt! Vart ska vi?
Hon ville skydda sitt barn.
Hon trodde att du skulle vara trygg i Vattnadal.
Din mor visste att du aldrig skulle kunna undfly ditt öde.
Alverna kan smida kungasvärdet helt igen-
-men endast du har makten att använda det.
Jag vill inte ha den makten, jag har aldrig velat ha den.
Du är den siste av din ätt. Det finns ingen annan.
Mitt gamla svärd Sting. Här, ta det.
-Det är så Iätt. -Ja, tillverkat av alverna.
BIadet Iyser bIått när orcher är i närheten.
Och det är då du måste vara extra försiktig.
Här är en fin sak.
Mithril. Lätt som en fjäder och hårt som drakfjäII.
Får jag se den på dig.
Min gamla ring...
Jag skulle...mycket gärna vilja...
...håIIa den en sista gång.
FörIåt att jag drog in dig i det här.
Jag är ledsen att du måste bära den här bördan.
Jag är ledsen för allt.
Ringbäraren anträder sin väg mot Domedagsberget.
På er som färdas med honom har inte Iagts någon ed eIIer förpIikteIse-
-att gå Iängre än ni viII.
FarväI. HåII fast vid ert syftemåI.
Må aIvers och människors-
-och alla fria folks välsignelser vara med er.
Brödraskapet väntar på Ringbäraren.
-Är Mordor åt vänster eIIer höger? -Vänster.
Vi måste håIIa kurs väster om Dimmiga Bergen i 40 dagar.
Om turen håIIer i sig är Rohans gap öppet.
Därifrån går vi österut mot Mordor.
Bra!
-Rör på fötterna. -Det såg bra ut, Pippin.
Om någon viII veta min åsikt, viIket ingen viII, så är det en Iång omväg.
GandaIf, vi kunde gå genom Morias gruvor.
Min kusin Balin ger oss ett kungligt välkomnande.
Nej, jag skuIIe bara gå genom Moria om jag inte hade något annat vaI.
-FörIåt. -Ta honom!
-För Fylke! -HåII honom nere, Merry!
Mina herrar, nu räcker det.
-Vad är det? -Bara en molnstrimma.
Den rör sig fort, och mot vinden.
-Crebain från DunIand! -Göm er!
Ta skydd!
Sarumans spioner. Vägen söderut är under bevakning.
Vi måste gå genom Caradhras pass.
Frodo!
Boromir.
Märkligt att vi ska lida fruktan och tviveI över något så Iitet.
-En sådan Iiten sak. -Boromir!
Ge Ringen till Frodo!
Som du vill.
Mig gör det detsamma.
Jaså, GandaIf, du ska leda dem över Caradhras.
Och om det misslyckas, vart ska ni då ta vägen?
Om berget sviker er, skall ni då riskera att ta en farligare väg?
Det är en grym röst i luften.
Det är Saruman!
Han försöker störta ner berget.
-Vi måste vända om! -Nej!
Vi måste bort från berget!
Ta er till Rohans gap och sedan till min stad!
Rohans gap är för nära Isengård!
Vi kommer inte över berget, så vi går under det, genom Morias gruvor.
Moria? Du fruktar dessa gruvor.
Dvärgarna grävde för girigt och för djupt.
Du vet vad de väckte i Khazad-dûms mörker.
Skugga och eld.
Låt Ringbäraren avgöra.
Vi kan inte stanna här. Det blir hobernas död.
Frodo?
Vi går genom gruvorna.
Må så ske.
Frodo, hjälp en gammal man.
-Hur känns det i axeln? -Bättre än förut.
Och Ringen?
Du känner att dess makt växer. Du måste vara försiktig nu.
Ondskan dras till dig utanför Brödraskapet.
Och inifrån också, fruktar jag.
-Vem ska jag Iita på? -På dig sjäIv, och din egen styrka.
-Vad menar du? -Det finns många krafter i värIden.
Vissa är större än jag, och mot några har jag ännu inte prövats.
Morias väggar.
Dvärgdörrar är osynliga när de är stängda.
lnte ens dess herrar kan finna dem om hemligheten är glömd.
Det förvånar mig inte aIIs.
Nu ska vi se. Ithildin.
Det återspegIar bara stjärnIjus och månsken.
Det står: ''Durins dörrar, herre över Moria.''
-''Tala vän, och träd in.'' -Vad betyder det?
Om du är en vän, uttala lösenordet och dörrarna öppnas.
lngenting händer.
En gång kunde jag aIIa magiska ord på aIvers-
-människors och orchers språk.
-Vad ska ni göra, då? -SIå ditt huvud mot dörrarna.
Om de inte går sönder, så får jag åtminstone ro från dumma frågor.
Jag försöker hitta lösenordet.
Gruvorna är ingen plats för en ponny, inte ens en så modig ponny som BiII.
Adjö då, BiII.
Gå nu.
Oroa dig inte, Sam. Han hittar hem.
Stör inte vattnet.
Det är en gåta.
''Tala vän, och träd in.'' Hur säger man ''vän'' på aIvspråk?
Mellon.
Snart, herr AIv, får ni njuta av dvärgarnas gästfrihet.
Dånande eIdar, maItöI och mört kött direkt från benet.
Detta, min vän, är min kusin Balins hem. Och de kallar det ''gruva''!
Det är ingen gruva, det är en grav.
Nej!
Vättar!
Vi måste ta sikte på Rohans gap. Vi borde aldrig ha kommit hit.
Ut härifrån! Ut med er!
Frodo!
-ln i gruvan! -Legolas, in i grottan!
Spring!
Nu har vi bara ett val.
Vi måste möta Morias Iånga mörker. Var på er vakt.
Det finns äldre och otäckare saker än orcher i världens djupa platser.
Tysta nu. Det är fyra dagars resa till andra sidan.
Vi får hoppas att vår närvaro går obemärkt förbi.
Moris rikedomar bestod inte av guld eller ädelstenar-
-utan av mithril.
Bilbo hade en brynja av mithril som Thorin gav honom.
-Det var en furstIig gåva. -Ja.
Jag berättade aldrig att dess värde var större än hela Fylke.
Pippin!
Jag har inget minne av den här platsen.
-Är vi viIse? -Nej, Gandalf tänker.
Merry, jag är hungrig.
-Det är något där nere. -Det är Gollum.
-Gollum? -Han har följt efter oss i tre dagar.
-FIydde han från Barad-dûrs håIor? -Flydde...eller släpptes lös.
Nu har Ringen fört honom hit.
Han blir aldrig av med sitt behov av den.
Han hatar och älskar Ringen, liksom han hatar och älskar sig själv.
SméagoIs Iiv är en sorgIig historia.
Ja, hans namn var SméagoI innan Ringen hittade honom.
lnnan den gjorde honom galen.
ÖmkIigt att BiIbo inte dödade honom.
ÖmkIigt? Det var ömkan som hejdade Bilbos hand.
Många som Iever förtjänar döden och vissa som dör förtjänar livet.
Kan du ge dem det, Frodo?
Var inte för ivrig att dela ut död och domar.
lnte ens de visaste kan se alla slut.
Mitt hjärta säger att Gollum har en roII att speIa, god eIIer dåIig-
-innan det här är över.
Bilbos medömkan kan avgöra mångas öde.
Jag önskar att Ringen aldrig kommit till mig, och att inget av detta hänt.
Så tänker aIIa som får uppIeva sådana tider, men det är inte deras beslut.
Vi kan bara besluta vad vi ska göra med den tid som givits oss.
Det finns andra krafter i världen förutom ondskans vilja.
Bilbo var ämnad att hitta Ringen, aIItså var du ämnad att få den.
Det är en upplyftande tanke.
-Den vägen! -Han minns.
Nej, men luften luktar inte så iIIa här nere.
Om du tvekar, Meriadoc, följ alltid din näsa.
Jag ska riskera lite mer ljus.
Skåda det stora riket och dvärgstaden Dvärgaklyft.
Det är en syn, må man säga.
Gimli!
Nej! Nej!
''Här vilar Balin. Fundins son, Morias herre.''
Han är aIItså död.
Det var det jag fruktade.
Vi kan inte dröja kvar här.
''De har tagit bron och Den andra hallen.''
''Vi har barrikaderat portarna men kan inte håIIa dem Iänge tiII.''
''Marken skakar.''
''Trummor... Trummor i djupet.''
''Vi kan inte komma ut.''
''En skugga rör sig i mörkret.''
''Vi kan inte komma ut.''
''De kommer.''
Took-dåre! Kasta i dig sjäIv nästa gång, så vi sIipper din dumhet.
Herr Frodo!
Orcher!
TiIIbaka! HåII er nära GandaIf!
De har ett grott-troll.
Låt dem komma! Det finns en dvärg i Moria som fortfarande andas.
Jag börjar få rätta handIaget.
Frodo!
Aragorn!
Frodo!
Åh, nej!
Han lever.
Jag mår bra. Jag är inte skadad.
Du borde vara död. Det där spjutet skulle ha spetsat ett vildsvin.
Det är mer hos den här hoben än ögat ser.
Mithril.
Ni är full av överraskningar, herr Bagger.
TiII Khazad-Dûm-bron!
Vad är det här för nytt djävulskap?
En balrog.
En demon från den forna värIden.
Denna fiende är er övermäktig.
Spring!
-Gandalf! -Led dem vidare, Aragorn!
Bron är nära.
Lyd nu! Svärd är till ingen nytta här.
Gandalf!
Merry! Pippin!
Sam!
lngen kastar en dvärg!
lnte skägget!
Stå kvar!
Luta dig fram.
Nu!
Över bron! FIy!
Du kommer inte förbi!
Jag är Den hemliga eldens tjänare, väpnad med Anors flamma.
Den mörka elden hjälper dig inte, Udûns fIamma.
Gå tiIIbaka in i skuggan!
Du kommer inte förbi!
-Nej! -Gandalf!
FIy, era dårar!
Nej!
Aragorn!
LegoIas, få dem på fötter!
Låt dem hämta sig.
l skymningen är här orcher överallt. Vi måste tiII LothIóriens skogar.
Kom, Boromir. - Legolas! Gimli, hjälp dem upp!
Upp med dig, Sam!
Frodo. Frodo!
HåII er i närheten, unga hober!
Det sägs att en mäktig trollkvinna bor i de här skogarna.
En alvhäxa med fruktansvärda krafter.
AIIa som ser på henne fångas av hennes troIIkraft.
Frodo...
Och syns aldrig till igen.
Att du kommer till oss är som ödets fotsteg.
Du för hit stor ondska, Ringbärare.
Herr Frodo?
Här är en dvärg hon inte ska snärja så Iätt.
Jag har ögon som en hök och öron som en räv.
Dvärgen andas så tungt, att vi kunde ha skjutit honom i mörkret.
Välkommen, Legolas, son av Thranduil.
Vårt brödraskap står i skuId tiII er.
Aragorn av Dunedain, vi vet vem ni är.
Jaså, det är aIvernas väIkända artighet. TaIa så man förstår!
Vi har inte haft med Dvärgar att göra sen de mörka dagarna.
Vet du vad den här dvärgen säger om det?
Det var inte vidare artigt.
Ni för stor ondska med er.
Ni får inte gå vidare.
Gandalfs död var inte förgäves. Han skuIIe inte ha Iåtit er förIora hoppet.
Du bär en tung börda, Frodo. Bär inte också tyngden av de döda.
Följ mig.
Caras Galadhon. Hjärtpunkten för aIIt aIviskt på jorden.
Riket under herren Celeborn och under Galadriel, Damen av Ljuset.
Fienden vet att ni har kommit hit.
Ert hopp att komma i hemlighet är nu borta.
Åtta är ni, men det var nio som lämnade Vattnadal.
Var är Gandalf? Jag vill mycket gärna tala med honom.
Jag kan inte längre se honom ur fjärran.
GandaIf Grå gick inte över gränsen tiII vårt Iand.
Han har fallit ner i skuggan.
Han togs av både Skugga och FIamma.
En av Morgoths balroger.
Vi gick in i Morias nät i onödan.
lnget av Gandalfs göranden var onödigt.
Vi vet inte hans hela avsikt.
Låt inte Khazad-Dûms tomhet fyIIa ditt hjärta, GimIi, son av GIóin.
Därför att världen har blivit en ond plats-
-och i alla länder blandas kärleken nu med sorg.
Vad blir det nu av Brödraskapet?
Utan Gandalf är hoppet förlorat.
Uppdraget viIar på en knivsegg.
Minsta felsteg och ni misslyckas till allas fördärv.
Men hoppet Iever kvar så Iänge färdsällskapet är troget.
Låt inte era hjärtan grubbIa.
Gå och viIa er nu, för ni är trötta efter all sorg och allt slit.
l natt...
Välkommen, Frodo av Fylke.
Du som har sett Ögat.
En kIagosång över GandaIf.
-Vad säger de om honom? -Mitt hjärta mäktar inte återge det.
Sorgen är ännu för nära.
De sjunger nog inte om hans fyrverkerier, men det borde de.
Och hans raketer brustit skönt i stjärnor utav bIått och grönt
På åska siIverskurar föIjt
som likt ett blomsterregn oss sköljt
Det gör dem inte alls rättvisa.
Vila nu. Dessa gränser är väl skyddade.
Jag kan inte finna vila här.
Jag hörde hennes röst i mitt huvud.
Hon talade om min far och Gondors fall.
Hon sa till mig: ''Till och med nu finns det hopp.''
Men jag kan inte se det. Det var Iänge sedan vi hade något hopp.
Min far är en ädel man.
Men hans styre försvagas och vårt foIk förIorar tron.
Han vill att jag ska ställa allt till rätta.
Och jag vill se Gondors härIighet återupprättad.
Har du sett det, Aragorn?
Ecthelions vita torn, som glimmar som en spjutspets av pärlor och silver.
Dess fanor som fladdrar högt i morgonbrisen.
Har du någonsin kaIIats hem av silvertrumpeters klara ton?
Jag såg den Vita staden för länge sedan.
En dag kommer våra vägar att leda oss dit.
Och tornvakten kommer att ropa: ''Gondors herrar har återvänt!''
-Ska du se in i spegeln? -Vad kommer jag att se?
lnte ens de visaste vet, eftersom spegeIn visar många saker.
Saker som var...
...saker som är...
...och vissa saker...
...som ännu ej inträffat.
Jag vet vad du såg.
Därför att det också är i mina tankar.
Det är vad som kommer att hända om du misslyckas.
Brödraskapet faller sönder. Det har redan börjat.
Han kommer att försöka ta Ringen.
Du vet vem jag talar om.
En efter en, Den kommer att krossa dem alla.
Om du ber mig om den, kommer jag att ge dig Den enda ringen.
Ger du den till mig frivilligt?
Jag kan inte förneka att mitt hjärta har önskat detta.
l stället för Mörkrets furste skulle ni ha en vacker drottning!
Fruktansvärd som gryningen, svekfull som havet.
Starkare än jordens fundament.
Alla skall älska mig...och förtvivla.
Jag klarade provet.
Jag kommer att försvagas och fara västerut...
...och förbli Galadriel.
Jag klarar det inte ensam.
Du är Ringbärare, Frodo.
Att bära en maktens Ring är att vara ensam.
Detta är Nenya, Ringen av Adamant och jag är dess bärare.
Den uppgiften gavs dig.
Om du inte klarar det, kommer ingen att göra det.
Då vet jag vad jag måste göra.
Det är bara det...
...att jag är rädd att göra det.
Till och med den minsta person kan ändra framtidens lopp.
Vet du hur orcherna blev till?
En gång var de aIver...
...som togs av de Mörka krafterna.
De torterades och lemlästades.
En förstörd och fruktansvärd livsform.
Och nu...fulländad.
Mina kämpande uruk-hai...
...vem tjänar ni?
Saruman!
Jaga ifatt dem! Stanna inte förrän de är funna.
Ni känner ingen smärta eller fruktan. Ni skaII få smaka människokött.
En av haIvIingarna bär något av mycket stort värde.
För dem till mig levande och utan att ha plundrats.
Döda de andra.
Aldrig tidigare har vi klätt främIingar i vårt foIks dräkt.
Må dessa mantIar täcka er för ovänners ögon.
Lembas - alviskt vägbröd.
En bit räcker för att fylla en vuxen mans mage.
-Hur många åt du? -Fyra.
Ju längre söderut desto större blir faran.
Mordors orcher håIIer Anduins östra strand.
Ni är inte heller säkra i väster.
Varelser med den Vita Handens tecken har setts vid våra gränser.
Sällan färdas orcher under dagtid, men de här har gjort det.
De spårar upp er.
Flodvägen har ni möjlighet att hinna före fienden till Rauros-fallen.
Min gåva tiII dig, LegoIas, är en av gaIadhrims bågar.
Värdig våra skogsfränders skicklighet.
Det här är noldors dolkar, de har redan gjort tjänst i krig.
Frukta intet, Peregrin Took, du skall finna ditt mod.
Och till dig, Samwise Gamgi, alvrep gjorda av hithlain.
Tack, mylady.
Har ni sIut på de skinande doIkarna?
-Vad önskar en Dvärg av alverna? -lnget.
Utom att en sista gång få se GaIadhrims dam.
Därför att hon är skönare än alla ädelstenar under jorden.
Jo, det var en sak...
Nej, jag kan inte. Det är omöjIigt. Dumt att fråga.
Jag har inget större att ge dig än den gåva du redan bär.
För kärleks skull fruktar jag att den nåd Arwen Aftonstjärnan bär avtar.
Jag skulle vilja att hon lämnade dessa stränder och följde sitt folk.
Jag skulle vilja att hon tog skeppet till Valinor.
Det beslutet ligger framför henne.
Du måste fatta ditt eget besIut, Aragorn.
Att resa dig över alla dina förfäder sedan Elendils dagar-
-eller att falla ner i mörkret med dem som återstår av din ätt.
Farväl.
Du har ännu så mycket kvar att göra.
Vi kommer aIdrig att återses, Elessar.
Farväl, Frodo Bagger.
Jag ger dig Earendils ljus, vår mest älskade stjärna.
Må det vara ett ljus för dig på mörka platser...
...när allt annat ljus släcks.
Detta avsked gav mig djupa sår.
Att en sista gång se den ljuvaste av dem alla.
lnget kan vara skönare än hennes gåva tiII mig.
Vad var hennes gåva?
Jag bad om ett hårstrå från hennes gyIIene huvud.
Hon gav mig tre.
GoIIum har föIjt oss i spåren sen Moria.
Jag trodde floden skulle sinka honom men han är för skicklig i vattnet.
Om han avslöjar oss för fienden, blir det ännu svårare att ta sig över.
Ät Iite, herr Frodo. Ni har inte ätit något på heIa dagen.
Ni sover inte heller. Tro inte att jag inte märker det.
-Jag mår bra. -lnte alls.
Jag är här för att hjälpa er, det lovade jag Gandalf.
Du kan inte hjälpa mig, Sam.
Inte den här gången.
Sov nu.
Minas Tirith är säkrast, det vet du.
Därifrån kan vi ge oss av mot Mordor från en stark pIats.
Det finns ingen styrka i Gondor som kan vara oss till hjälp.
Du var snabb att Iita på aIverna.
Har du ingen tillit till ditt eget folk? Ja, där finns svaghet-
-men det finns också mod och ära hos människorna. Det vill du inte se.
Du är rädd! l hela ditt liv har du gömt dig i skuggorna.
Du är rädd för vem du är, vad du är.
Jag tänker inte föra Ringen inom hundra miI från din stad.
Frodo.
Argonath.
Länge har jag önskat få skåda de gamIa konungarna.
Mina fränder.
Vi tar oss över sjön i skymningen, gömmer båtarna och går tiII fots.
Vi går mot Mordor norrifrån.
Det gäller att hitta vägen genom Emyn Muil, en oframkomlig labyrint-
-med rakknivsvassa klippor. Och sedan blir det ännu värre.
Ruttnande, stinkande träskmark så Iångt ögat kan se.
Det är vår väg. ViIa er nu och återhämta er styrka, mäster Dvärg.
Återhämta mig?!
-Vi borde ge oss av. -Orcherna bevakar östra stranden.
-Vi måste invänta mörkret. -Östra stranden oroar mig inte,
En skugga och ett hot växer i mitt sinne.
Något närmar sig. Jag känner det.
Ingen dvärg behöver återhämta sig. Strunta i vad han sa, unge hob.
Var är Frodo?
Ingen av oss får ströva iväg ensam. Minst av alla du.
Så mycket beror på dig.
Frodo?
Jag vet varför du söker ensamheten. Du lider, det blir tydligare var dag.
Men lider du inte i onödan?
Det finns andra sätt, andra vägar vi kan gå.
Jag förstår. Det kunde tyckas kIokt, om jag inte hörde hjärtats varning.
Varning? Mot vad? Vi är alla rädda, Frodo.
Men att Iåta fruktan förstöra det hopp vi har, är dårskap.
Det finns inget annat sätt.
Jag ber bara om styrka att skydda mitt folk.
-Om du viIIe Iåna mig Ringen... -Nej!
-Varför ryggar du? Jag är ingen tjuv. -Du är inte dig själv.
Tror du att du har någon chans?
De kommer att hitta dig och ta Ringen ifrån dig.
Och du kommer att be dem att döda dig.
Dåre! Den är inte din, om det inte vore för en ödets nyck.
Den kunde ha varit min. Ge den till mig!
-Ge den till mig! -Nej!
Jag kan läsa dina tankar. Du tänker ge Ringen till Sauron.
Du tänker förråda oss. Du går tiII din och aIIas vår död.
Förbannad vare du och alla halvlingar!
Frodo?
Vad har jag gjort? Snälla, Frodo...
Frodo, förIåt mig!
-Frodo. -Den har tagit Boromir.
-Var är Ringen? -Undan!
-Jag svor att skydda dig. -Kan du skydda mig från dig sjäIv?
Skulle du förstöra den?
Jag skulle ha följt dig till slutet, till själva eldarna i Mordor.
Jag vet det.
Vaka över de andra, särskilt Sam. Han kommer inte att förstå.
Gå nu, Frodo.
Spring! Spring!
Herr Frodo!
Leta rätt på haIvIingen!
Elendil!
Aragorn, nu!
Frodo! Göm dig här! Skynda på!
Vad gör han?
Han ger sig av.
Nej!
Spring, Frodo!
Ni där! Hitåt!
-Hitåt! -Den här vägen!
-Det fungerar. -Jag vet. Spring!
-Gondors horn. -Boromir.
Spring!
Nej!
-De tog de små. -Stilla!
-Var är Frodo? -Jag Iät Frodo gå.
Då gjorde du det jag inte kIarade av.
Jag försökte ta Ringen ifrån honom.
-Ringen är nu utom räckhåII för oss. -FörIåt mig. Jag förstod inte.
-Jag har svikit er alla. -Nej, Boromir. Du kämpade modigt.
Du har din heder kvar.
Låt den vara. Det är över.
Människornas värld kommer att falla.
Och allt blir till mörker och min stad går under.
Jag vet inte vilken kraft jag har men jag svär-
-att jag inte tänker Iåta Vita staden eIIer vårt foIk gå under.
Vårt foIk.
Jag skulle ha följt dig, min broder.
Min anförare.
Min kung.
Vila i frid, du son av Gondor.
De skaII spana efter honom från Vita Tornet, men han återvänder inte.
Frodo!
Jag önskar att Ringen aldrig kommit till mig.
Jag önskar att inget av detta hänt.
Det önskar alla som ser sådana tider men det är inte deras beslut.
Du kan bara besluta vad du ska göra med den tid som givits dig.
Nej, nej, nej! Frodo!
-Herr Frodo! -Nej, Sam.
Vänd tillbaka, Sam! Jag ger mig av till Mordor ensam.
Visst gör ni det, och jag följer med.
Du kan inte simma!
Sam!
Jag gav ett löfte, herr Frodo. Ett löfte.
''Lämna honom inte, Samwise Gamgi.''
Det ska jag inte göra heller. Det ska jag inte.
Åh, Sam.
Kom, då.
Skynda på! Frodo och Sam tar sig till den östra stranden.
-Du tänker inte följa efter dem. -Vi bestämmer inte över Frodos öde.
Då har aIIt varit förgäves. Brödraskapet har misslyckats.
lnte om vi är varandra trogna.
Vi lämnar inte Merry och Pippin till lidande och död.
Inte så Iänge vi har styrka kvar. Lämna kvar allt som kan undvaras.
Vi ska resa lätt och jaga orcher.
Mordor. Jag hoppas att de andra hittar en säkrare väg.
Vidstige beskyddar dem.
-Jag antar att vi aldrig mer ser dem. -Det kanske vi gör, herr Frodo.
Sam...
...jag är glad att du är med mig.