Bár a világ minden országában kétségbe vonják a tényt,
mi, franciák tudjuk,
hogy nálunk készülnek a legfinomabb ételek.
Az ország legjobb ételeit Párizsban főzik,
és Párizs legjobb ételeit, sokak szerint Auguste Gusteau készíti.
GUSTEAU ÉTTERME
Gusteau párizsi éttermébe
öt hónapra előre kell asztalt foglalni.
A francia konyha legbefolyásosabb emberét
versenytársai irigyen figyelik.
A legfiatalabb volt, aki kiérdemelte az öt csillagot
Főzni BÁRKI TUD!
Gusteau séf szakácskönyve, a Főzni bárki tud!
a bestseller listák élére tört.
De nem mindenki örül a sikerének.
Lenyűgöző cím, Főzni bárki tud.
Anton Ego, ételkritikus A BŐSZ EVŐ
És ami ennél is lenyűgözőbb: Gusteau úgy látszik, tényleg elhiszi.
Én, másrészről viszont, komolyan veszem a főzést,
és nem, nem hiszem, hogy bárki képes rá.
L'ECSÓ
Ez vagyok én.
Azt hiszem egyértelmű, hogy át kell gondolnom az életem.
Mi a problémám?
Először is, hogy patkány vagyok.
Vagyis az életem nehéz.
Másodszor: magasan fejlett az íz- és szagérzékem.
Liszt, tojás, cukor, vanília...
Ó! Egy cseppnyi citrom.
Huh, ezt mind kiszagoltad? Zseni vagy!
Ő Emile, a bátyám. Könnyű lenyűgözni.
Kiérzed az összetevőket? Hát aztán!
Ő az apám. Semmi sem nyűgözi le.
Egyben ő a patkány-kolónia vezetője.
Miért baj az, ha valakinek fejlettek az érzékei?
- Hó-hó-hó-hó! Ne edd meg! - Mi ez az egész?
A fura szagot a patkányméreg okozta
PATKÁNYMÉREG
Ekkor jöttek rá a bennem rejlő értékre.
És hirtelen én is büszke lettem rá,
míg apám meg nem bízott...
Tiszta.
Én lettem a méregellenőr.
Tisztatikus.
Tiszterika.
Szeplőtlen-tiszta.
Vagyis jó. Tudod, ez már majdnem olyan, mint...
Nem érdekes. Folytassuk!
Büszkévé tettem apát.
Na, meg vagy elégedve, Remy? Nemes célt szolgáltál.
Nemes? Tolvajok vagyunk, apa.
És amit elcsórunk az, lássuk be, szemét.
Az nem lopás, ha senkinek sem kell.
Ha senkinek sem kell, miért kell ellopni?
Maradjunk annyiban, hogy ütközik a nézőpontunk.
Annyit tudok:
ha az vagy, amit megeszel, én csak minőséget akarok enni.
De ami apát illeti...
Az étel hajtóanyag.
Ha válogatsz, hogy mit tankolsz, a motorod lefullad.
Hallgass, és edd a szemeted!
Figyelj, ha úgyis tolvajok vagyunk,
miért nem a konyhából lopunk ételt?
Az nincs megmérgezve.
Először is: nem vagyunk tolvajok.
Másodszor: tartózkodj a konyhától és az emberektől.
Veszélyesek.
Tudom, utálnom kéne az embereket, de van bennük valami.
Ők nem csak a túlélésre mennek. Felfedeznek és alkotnak.
Csak nézzétek meg a konyhaművészetüket!
Hogy is magyarázzam?
A jó étek olyan, mint az ehető zene, mint az illatos szín.
Körül vagyunk véve a tökéllyel.
Csak észre kell venni, megállni és megízlelni.
Ó, Gusteau-nak igaza volt!
Ó, igen!
Bámulatos!
Minden íz tökéletesen egyedi.
És az ízek kombinációja
teljesen új ízeket teremt.
Mostantól van egy titkos életem.
Az egyetlen, akit beavattam: Emile.
Hé, Emile!
Találtam egy gombát.
Gyere! Te jó tudsz kaját eldugni, keressünk ennek egy jó helyet!
Ő persze, nem ért meg, de mellette önmagam lehetek.
Miért jársz ilyen idétlenül?
Mert nem akarok folyamatosan mancsot mosni.
Emlékszel, hogy ugyanazzal a manccsal nyúltunk az ételhez,
amin jártunk?
El tudod képzelni, hogy miket raktunk a szánkba?
Másra se gondolok.
Ha eszem, nem akarom érezni, hogy mi mindenbe nyúltam.
Hát, ha neked jó.
De ha apu meglátja, hogy így jársz, nem fog örülni.
Miket spájzolsz itt?
Találtál sajtot?
És nem is akármilyet! Tomme de chévre de pays!
Ez tökéletesen illik a gombámhoz!
És...
Ez rozmaring! Ez rozmaring,
talán egy csipetnyi harmatkásával.
Hát, beadjuk a közösbe, aztán megesszük, tudod.
Nem akarjuk a közös szeméthez dobni! Ez különleges.
De vissza kell térnünk a kolóniához
naplemente előtt, különben apa nagyon...
Emile!
Felfedezetlen lehetőségeink vannak.
Ezt meg kell főznünk!
Hogy hogyan főzzük meg, az még nem egészen tiszta...
A lényeg, hogy folyamatos forgatás közben
nyerje el füstös ízét.
Közeleg a vihar.
Hé, Remy, nem szabadna ilyen közel tartózkodnunk a...
Ezt meg kell kóstolnod!
Ez egy... Olyan íze lett... Megpirult, olvadt...
Nem annyira füstös ízű. Nagyon hasonlít a...
Van benne egy kis villámcsapás-íz. Nem gondolod?
- Minek hívnád ezt az ízt? - Villámos?
Igen! Ez a villamos! Újra meg kell ezt csinálnunk!
Oké, a következő viharnál felmegyünk a tetőre...
Tudom, mi hiányzik! Sáfrány! Egy csipet sáfrány feldobná!
Sáfrány. Miért érzem azt, hogy olyan csak
- a konyhában van? - A konyhában van!
- Sáfrány. - Baj lesz.
Sáfrány.
Nem lesz jó. Mindjárt felébred.
Már egymilliószor jártam itt.
Bekapcsolja a főzőcsatornát, bumm, mintha elvágták volna.
Már egymilliószor jártál itt?
Tuti, hogy a sáfrány a megoldás. Gusteau esküszik rá.
Oké, ki az a Gusteau?
A világ legjobb szakácsa. Ezt ő írta.
Várj! Tudsz olvasni?
- Hát, nem folyékonyan. - Anyám! Apa tudja?
Tele lenne egy rakás könyv azzal, amit apa nem tud.
Tele is van, ezért olvasok. Ami szintén közös titkunk.
Nem szeretem a titkokat.
Ez a főzés és olvasás és tévénézés...
olvasás és főzés.
Mintha hagytam volna neked, hogy belerángass a bűnbe.
Miért hagytam magam?
Hol maradnak már a gyerekek?
Á, Aquila sáfrány. Olasz. Hm?
Gusteau szerint kitűnő. Mázli, hogy a nyanya szereti a hasát...
Felejtsük el a rejtélyeket! Mert a lényeg a főzés.
Hé! Ő Gusteau. Emile, nézd!
Jól csak szenvedélyesen lehet főzni.
Szárnyaljon a fantáziád!
Nem biztos, hogy minden sikerül.
Soha ne engedd, hogy az alapján ítéljenek meg,
hogy honnan jöttél!
A korlátokat te húzod meg.
Igazat mondok! Főzni bárki tud. De csak az lehet naggyá, aki nem fél.
Tiszta költészet.
De ezzel még nincs vége.
Gusteau étterme öt csillagából egyet elvesztett
a francia ételkritikus, Anton Ego lesújtó riportja miatt.
Hatalmas csapás volt ez Gusteau-nak,
és az összetört szívű séf nem sokkal ezután elhunyt.
Ami azt jelentette, hogy elvesztett még egy csillagot.
Gusteau meghalt?
Fuss!
Ne, rászabadítod a családra!
- Segíts! Remy, segíts! - Emile, kezdj el hintázni!
Megpróbállak elkapni!
Emile, lengj ide!
Evakuálunk! Mindenki a hajókhoz!
- Vigyázz, ne előttem bénázz! - A könyv!
Ó, elnézést! Mozgás! Mozgás!
Menj, menj, menj, menj! Tovább, tovább, tovább!
Rohanás a hajóra! Meneküljünk! Menj már!
Gyere, Jean! Siess!
Vigyázz! Vigyázz!
Tartsd!
- Fogd a gyereket! - Add ide a mancsodat!
Hé! Várjatok meg!
Mindenki itt van? Mindenki kimenekült?
- Hé, egy pillanat! Hol van Remy? - Itt vagyok! Megyek már!
Megyek már!
Tarts ki, fiam! Adjatok neki valamit, amibe kapaszkodhat!
Gyorsan! Ússz, fiam!
Gyerünk! Kapd el!
Sikerülni fog!
- Remy! - Apa!
Rajta! Mindjárt itt vagy! Sikerülni fog!
Srácok, várjatok! Állj!
Remy! Rajta! Evezz!
Várjatok! Várjatok meg! Várjatok!
Apa?
Most merre tovább?
És vártam...
egy hangra...
egy zajra...
egy jelre...
valamire.
Gusteau séf konyhája
Ha korog a gyomrod, menj fel, és nézz körül, Remy!
Miért vársz és nyöszörögsz?
Hát, odalett a családom, a barátaim,
lehet, hogy örökre.
- Á, honnan veszed? - Nos, én...
Te csak illusztráció vagy. Miért állok szóba veled?
Mert elvesztetted a családod, a barátaid. Magányos vagy.
Igen. Hát, te meg halott.
Ah, nagyon nem kívánatos az ilyen beszéd.
Ha folyton csak a múltra koncentrálsz,
sosem fogod észrevenni azt, ami vár rád.
Indulj el, és nézz körül!
Nyissuk ki a pezsgőt!
Mit csinálsz, fiam?
Éhes vagyok.
És nem tudom, hogy hol vagyok,
és mikor látok újra kaját, és...
Remy, ennél sokkal jobb vagy. Te szakács vagy!
A szakács alkot, a tolvaj lop. Te nem vagy tolvaj.
De éhes vagyok.
Lesz mit enned, Remy.
Annak mindig lesz, aki szívből szeret főzni.
- Azt hiszed, játszom veled? - Nincs benned kurázsi!
Párizs?
Egész végig lent voltam Párizs alatt?
Phű!
Ez gyönyörű!
A leggyönyörűbb.
Gusteau? A te éttermed?
Te elvezettél az éttermedhez!
Eh, úgy tűnik, így történt. Igen. Na látod! Idevezettelek!
Ezt meg kell néznem!
- A hetes asztalét viheted! - Mögötted!
- A pároltcsuka rendelés mehet! - Átmentem!
Leveses tálakat kérek!
Két kötözött bárányt. És póréhagymát!
Kérek két lazacot, három salátatál, és három filét!
Készítem a három salátatálat. Oké!
Készítem a két roston lazacot.
Készítem a filét! Tányérokat! Tányér kell!
- Mehet a hetes! - Mehet a három saláta!
Ne nyúlj a posztomhoz!
Nyitva a sütő!
Sütöm a lazacot!
Hello, Skinner séf! Hogy telik az este?
- Bonjour, Chef! - Hello, Skinner séf!
- Jó estét! - Deux filé rendel!
Hé, főnök, nézd, ki van itt!
Alfredo Linguini, Renáta kisfia.
- Hello... - Jól megnőtt, mi?
Emlékszel Renátára, Gusteau szerelmére?
- Á, igen. Hogy vagyunk... - Linguini.
Igen, Linguini. Szép öntől, hogy benézett. Hogy van...
- Az anyám? - Renáta.
- Igen, Renáta. Hogy van? - Jól.
Hát, nincs jó... Volt már jobban. Vagyis...
Meghalt.
Ó... sajnálom.
Ne tegye! Hitt a mennyországban, nyert ügye van.
Tudja, túlvilág-szempontból.
- Mi ez? - Anyám... önnek küldi ezt.
Arra gondold, hogy segít. Nekem.
Ad... tudja, ad munkát.
Hát persze. Gusteau nem gondolkodna.
Az a legkevesebb, hogy Renáta fiát...
Rendben van, iktatjuk a levelet, és ha lesz valami testhezálló munka...
Már felvettük a fiút, főnök.
Mi? Hogy merészeltek felvenni bárkit az enged...
Kellett egy mosogató fiú.
Ja, mosogató fiú. Hát,...
...örülök neked, fiam.
Ezt nem hiszem el.
Egy igazi gourmet konyha, amibe beleshetek.
Olvastad a könyvem. Lássuk, mennyit tanultál, mi?
Melyikük a főszakács?
- Ó... az, ott. - Nagyon jó.
Rangsorban a második?
A sous-chef. Ott.
A sous felel a konyháért, amikor a séf nincs a közelben.
Saucier, a szószos séf, rendkívül kényes poszt.
Chef de partie, demi chef de partie, mindkettő fontos.
Commis, commis, ők főznek. Nagyon fontosak.
Okos kis patkány vagy. És kicsoda ő?
Ó, ő? Ő egy senki.
Dehogy senki. Ő is a konyha része.
Nem, ő a plongeur, egy senki.
Mosogat és kiviszi a szemetet. Soha nem főz.
- De tudna. - Nem.
Honnan veszed? Mit szoktam mondani?
Főzni bárki tud.
Hát igen, bárki tud. De az nem jelenti, hogy kell neki.
De, ez akkor sem tartja vissza. Látod?
Miért csinálja ezt? Ne! Ne! Ne, ez rettenetes!
Elrontja a levest! És senki sem veszi észre?
Ez a te éttermed! Csinálj valamit!
Mit tehetnék? Csak a képzeleted szüleménye vagyok.
De elrontja a levest! Szólnunk kell valakinek, hogy...
Az ötös asztal rögtön kész!
- Átmentem! - Vigyázz!
Vigyázz! Forró van nálam!
Mögötted!
Oui, séf. Egy filet mignon, három bárány, két kacsa.
Készen vannak a soufflék a hatos asztalnak, ja.
- Öt perc, séf. - Istenem!
Ma este a májpástétomot ajánlom önöknek.
Csodálatos befejezés lenne.
Hetes asztal kész! Gyerünk! Mehet!
Oui, séf.
Remy! Mire vársz, barátom?
Állandó szokásoddá válik ez a kísértés?
Tudod, hogy javítsd fel. Itt a nagy esély.
A leves! Hol a leves? El az útból!
Mozgás, mosogató!
Maga főzött?
Hogy mert főzni az én konyhámban?
Hogy volt pofája akár egy percig is
gondolni is ilyen monumentális arcátlanságra?
Karóba húzom és felnégyelem!
Megteszem! A törvény is mellettem áll.
Larousse! Négyelje fel ezt az embert,
aztán tegye a kacsaprésbe, és nyomja ki belőle a zsírt!
- Mit hablatyol itt össze-vissza? - Ne engedje! A levest!
Levest?
Ne vidd ki! Ne!
Pi... pincér!
Linguini!
Ki van rúgva!
K-I-R-Ú-G-V-A! Mehet!
A hölgy séffel akar beszélni.
De...
- Mit akart a kedves vendég? - Nem kedves vendég, hanem kritikus!
- Ego? - Solene LeClaire.
- LeClaire? Mit mondott neked? - Ízlik neki a leves.
- Várj! - Hogy érted azt, hogy, várjak?
Miattad kerültem a pácba.
A levesed után érdeklődtek.
Mi ez az aljas játék?
Ki vagyok rúgva?
- Nem rúghatod ki. - Mi?
LeClaire-nek ízlett, nem? Annyira, hogy neked is megmondta.
Ha holnap beszámol róla, és közben rájön,
hogy kirúgtad, aki főzte...
- Ő a mosogató fiú. - Aki jó levest főzött.
Hogyan akarjuk megtartani a Gusteau nevet,
ha nem visszük tovább azt, amiben a legjobban hitt?
Mégis, mi lenne az, Mademoiselle Tatou?
Főzni bárki tud.
Talán kissé szigorú voltam... az új mosogató fiúnkkal.
Merészen kockáztatott,
amit megjutalmazunk... ahogy Gusteau séf tenné.
Ha veszélyes vizekre akar evezni,
kik vagyunk, hogy megakadályozzuk?
- Meg akarsz lógni? - Ó! Igen.
Azok után, hogy elindítottad a főző-karrierjét,
te vagy felelős a fiúért.
Még valaki?
Akkor munkára!
Vagy nagyon mázlista vagy, vagy nagyon szerencsétlen.
Újra megfőzöd a levest, de ezúttal minden mozdulatod figyelem.
Közelről figyelem.
Azt hiszik, szakács lehetsz. De tudod, hogy én mit hiszek, Linguini?
Szerintem egy csúszó-mászó, félreértett kis...
Patkány!
- Patkány! - Kapjuk el!
Linguini! Hozd a patkánycsapdát!
Mindjárt elszelel! Kapd el, kapd el, kapd el!
- Jaj, most mit csináljak? - Öld meg!
- Itt? - Nem! Nem a konyhában! Megőrültél?
El tudod képzelni, mi lenne, ha kiderülne,
hogy patkányok vannak a konyhánkban?
Bezáratnának!
Így is hajszálon múlik az étterem jó híre.
Fogod és elviszed. Messzire. Öld meg! Dobd a folyóba! Menj!
Ne nézz rám így, kérlek! Nem csak te estél csapdába.
Elvárják, hogy újra megfőzzem!
Nekem nincsenek ambícióim. Én nem akartam főzni.
Csak megpróbáltam elkerülni a bajt.
Te vagy az, aki annyira ért a fűszerekhez!
Mit dobtál a fazékba? Oregánót? Nem? Mit? Rozmaringot?
Az is fűszer, nem? A rozmaring?
Nem rozmaringot dobtál bele?
De mi volt az a sok röpdösés, meg az a sok dobálás...
Kell ez az állás. Annyi helyről kirúgtak már...
Nem tudok főzni. Most pedig egy patkányhoz beszélek, mintha...
Bólintottál?
Te, te bólintottál?
Érted, amit mondok?
Nem vagyok őrült!
Egy pillanat, egy pillanat...
Nem tudok főzni, ugye?
De te,...
...te tudsz. Ugye?
Nézd, ne szerénykedj! Patkány vagy, az isten szerelmére!
Ízlett nekik, amit főztél.
Igen. Menni fog.
Szerették a levesed!
Ízlett nekik. Mit gondolsz, újra meg tudnád főzni?
Jól van, kiengedlek az üvegből.
De szövetséget kötünk. Ugye?
Jól van.
Szóval, ez lenne az.
Tudom, hogy nem nagy szám, de ez... az enyém...
Nem sok.
Rosszabb is lehetne.
Van benne fűtés, világítás, kanapé és tévé,
ami az enyém, az a tiéd is.
Ugye,
ez csak álom?
A legszebb álom.
A közös álmunk.
De miért itt?
Miért most?
Miért ne itt?
Miért ne most?
Hol álmodozhatnánk szabadabban, mint Párizsban?
Jó reggelt, apró séf! Hasunkra...
Jaj, ne!
Idióta! Tudtam, hogy ez lesz belőle!
Simán beengedtem egy patkányt a lakásomba!
A tojás eltűnt!
Hülye! Ellopta a kaját és lelépett! Mire számítottam?
Ez van, ha az ember megbízik egy pa...
Mi...? Szia! Nekem sütötted?
Finom. Mit tettél bele?
Honnan szerezted?
Nézd, ez nagyon finom. De ne lopj! Veszek fűszereket, rendben?
Jaj, ne! El fogunk késni. Az első napomon!
Gyere, apró séf!
''Bár én, mint a többi kritikus,
persze leírtam a Gusteau-t a híres séf halála után,
de a leves forradalmi volt. Fűszeres, mégis egységes kompozíció.''
- Solene LeClaire? - Igen!
''Bármily furcsa is, a Gusteau újra megérdemli a figyelmet.
Idővel az is kiderül, hogy joggal-e.''
Nos...
Figyelj...
Tudom, hogy hülyeség és fura, de egyedül egyikünk sem boldogul,
tehát össze kell fognunk, ugye? Velem vagy?
Akkor csináljuk meg!
Én...
Üdv a Pokolban! Most, alkosd újra a levest!
Ráérsz, időd van bőven. Akár egy hét is.
Leves.
Te kis...
Ó, hogy az a...!
A mennydörgős ménkűbe!
Ez így nem fog menni, apró séf.
Ki fogok borulni, ha tovább folytatjuk.
Más figurát kell kitalálnunk.
Valamit, amiben nincs harapás, sem a testemen való
ide-oda szaladgálás aprócska patkánylábakon.
Harapás! Nincs! Szökdelés! Nincs!
Nincs szökdelés, nincs osonás. Világos, apró séf?
Apró séf?
Ó, te éhes vagy.
Jól van, gondoljuk végig.
Te tudsz főzni, én adom az...
emberi hátteret.
Ki kell dolgoznunk egy rendszert, amelyben azt teszem, amit kívánsz,
de közben nem veszik észre, hogy egy apró patkányséf irányít.
Ó, hallod, mit beszélek? Megőrültem. Megőrültem. Megőrültem!
Egy patkányhoz beszélek a hűtőben, a főzésről egy gourmet étteremben.
- Sosem fog összejönni! - Linguini?
Muszáj kommunikálnunk.
Nem figyelhetem folyton azt, hogy bólint vagy a fejét rázza a pat...
Patkány! Én láttam!
- Patkány? - Igen, igen, patkány. Itt, melletted.
Mit keresel a hűtőkamrában?
Én csak, próbálok megismerkedni a... tudja,... a zöldségekkel, satöbbi.
Kifelé!
Még a végén túlságosan összebarátkozol a zöldségekkel!
Ez meleg helyzet volt. Jól érzed magad odafent?
Hogy csináltad ezt?
Furcsán ösztönös mozdulatok!
Rögtön éreztem, hogy ugyanaz az őrült ötletünk támadt.
Oké.
Hová vezetsz, apró séf? Várj!
Várj! Bocsánat!
Oké!
A votre santé!
Jól van.
Fog ez menni.
Gratulálok! Meg tudtad ismételni a véletlen szerencsédet, fiam.
De több kell egy leves elkészítésénél ahhoz, hogy túléld a konyhámban.
Colette a felelős, hogy betanítson a helyi szokásokra.
Figyelj, szeretném elmondani, mennyire hálás vagyok,
hogy a kezed alatt tanulj...
Nem! Te figyelj! Szeretném, ha világosan látnád, kivel állsz szemben.
Hány nőt látsz dolgozni ebben a konyhában?
Hát, én...
- Csak engem. Szerinted, miért van ez? - Hát, én...
Mert az haute cuisine elavult hierarchiája
ostoba vénemberek szabályaira épül.
Amik úgy lettek kitalálva, hogy nő ne tehesse bele a lábát.
De én itt vagyok. Mi lehet az oka?
Hát az, hogy,... az hogy te...
Én vagyok ebben a konyhában a legkeményebb séf.
Kemény munkával küzdöttem fel magam,
és nem kockáztatom, amit elértem egy mázlista mosogatófiú miatt.
Értem!
Könnyű főzni. Könnyű enni. Gusteau kínait főz.
Kína legyőz.
GUSTEAU PÁLCIKÁS PITÉJE
- Kitűnő munka, Francois, mint mindig. - Jó lett, ugye?
Szeretném, ha kitalálna valamit a legújabb dobozos mirelit ötletemhez.
Gusteau mini-kiflije.
Olyan, mint a pop-dog, csak kisebb. Egy falat.
Mi az a pop-dog?
Olcsó kolbász palacsintatésztában kisütve. Tudja, amerikai.
Hozza össze!
Talán,... Gusteau lehetne overallban és cowboy kalapban.
Vagy nagy bundás kolbászként, kutyajelmezben.
Igen. De ha lehet, méltósággal!
GUSTEAU SÉFNEK
Az ügyvédemet!
Nos, uram, a végrendelet pontosan kimondja,
hogy ha a halált követő két éven belül
nem jelentkezik a jogos örökös,
Gusteau minden vagyona a sous-chefre száll. Önre.
Tudom, mi áll a végrendeletben.
Azt akarom tudni, hogy ez a levél, ez a fiú, változtat-e bármin is!
Nem sok a hasonlóság.
Egyáltalán semmi hasonlóság! Ő nem Gusteau fia.
Gusteau-nak nincs gyereke. És mit szól az időzítéshez?
A megszabott határidő egy hónapon belül lejár!
Hirtelen megjelenik egy fiú egy levéllel,
amelyben az áll, hogy a frissen elhunyt anya szerint Gusteau az apa.
Nagyon gyanús!
- Ez Gusteau-é? - Igen, igen, igen, igen.
- Szabad? - Persze, persze.
De a fiú nem tudja.
Az anyja nem mondta el neki! Se Gusteau. Kéri, hogy én se mondjam el.
- De miért? Mit akar öntől? - Állást. A fiúnak.
- Csak egy állást? - Hát, igen.
Akkor mit idegeskedik? Ha itt dolgozik,
maga szemmel tudja tartani, amíg én körülszaglászom.
Kiderítem ennek az eredetét.
Maga, pedig szerez DNS-mintát a fiútól.
Mondjuk hajat.
Higgye el! Nagyon gyanús ez az egész.
Ez tud valamit.
Nyugi! Csak egy mosogatófiú. Tudja, hogy bánjon el vele.
Mit csinálsz itt?
Zöldséget szeletelek. Zöldséget szeletelek?
Nem! Energiát és időt pocsékolsz!
Azt hiszed, a főzés könnyű munka, mi? Mint anyu a konyhában.
Anyunak sosem kellett megbirkóznia a folyamatosan érkező rendelésekkel,
ahol minden étel más, és nem egyszerű, különböző főzési időkkel,
mégis egyszerre kerüljön a vendég asztalára forrón és tökéletesen!
Minden másodperc számít, és nem lehetsz anyuci!
Mi van itt? Tartsd tisztán a posztod!
Ha jön a hajtás, mi történik?
A rendetlenség hátráltat.
Nem készül az étel, felhalmozódik a rendelés! Agyhalál!
Elmondom úgy, hogy ne felejtsd el.
Tartsd tisztán a posztod, vagy kicsinállak!
Mintha lehánytad volna a mandzsettád.
Karokat tartsd szorosan a test mellett! Így valahogy, látod?
Mindig térj vissza ebbe a helyzetbe!
Mozogj gyorsan! Így elkerülheted az éles tárgyakat.
Nem vágod el, nem égeted meg magad, és tiszta maradsz.
A séf védjegye: mocskos kötény, tiszta felső.
Ismerem Gusteau stílusát.
Gusteau minden főztjében van valami egészen váratlan.
Megmutatom. Fejből tudom az összes receptjét.
- Mindig készíts valami váratlant. - Nem! Kövesd a receptet!
- De most mondtad, hogy... - Nem, nem, nem, nem, nem, nem!
Az ő dolga volt, hogy váratlan legyen, a miénk, hogy kövessük a receptjeit.
- Kövessük a receptjeit. - Kövesd a receptet!
Hogy állapítod meg kóstolás nélkül, hogy a kenyér jó-e?
Nem szagból, nem külsőből, a ropogás hangjából.
Hallgasd!
Ó! A roppanás-szimfónia. Ezt csak a jó kenyér tudja.
Csak akkor kapsz jó terméket, ha elsőként tudod beszerezni.
És csak úgy tudod elsőként beszerezni,
ha magad termeszted, vagy lefizeted a termelőt.
Voila! A legjobb étterem választ először.
Az emberek szerint a haute cuisine sznobság. Ezért a séf is mindig sznob.
De ez mese. Lalo, ott, 12 évesen szökött meg otthonról.
Cirkuszi artisták vették fel maguk közé.
Aztán kidobták, mert összeszűrte a levet a porondmester lányával.
- Horst börtönben ült. - Miért?
Senki sem tudja pontosan. Ha megkérdezed, mindig mást mond.
Kifosztottam egy nagyvállalatot.
Golyóstollal kiraboltam a második legnagyobb francia bankot.
Ózonlyukat szakítottam Avignon fölé az égbe.
Megöltem egy embert egy hüvelykujjal.
Sose ülj le kártyázni Pompidou-val!
Kitiltották Las Vegasból és Monte Carlóból.
- Larousse fegyvert csempész az ellenállóknak. - Melyikeknek?
Nem tudjuk. De úgy tűnik, nem győztek.
Szóval, látod.
Művészek vagyunk. Kalózok! Inkább, mint szakácsok.
- Mi? - Oui. Már közénk tartozok, oui?
Oui. Köszönöm, az összes, főzéssel kapcsolatos tanácsod!
- Én köszönöm! - De, mit?
Hogy megfogadod.
A patkány!
- De ez egy, egy... - Leejtettem a kulcsom!
Sikerült választaniuk?
- A levesük fantasztikus, de... - Ühüm. De minden este azt esszük!
- Igen, mit ajánlana? - Nos, ajánlhatom a libamájunkat...
Igen, a libamájat már kóstoltuk.
Az öreg szakács híres volt róla.
Ajánljon valamit az új séftől!
- Azt kérdezik, mi új van! - Új?
Igen! Mit mondjak nekik?
- Miért, mit mondtál nekik? - Azt, hogy megkérdezem!
Mit beszéltek össze-vissza?
- Azt kérdezik, mi az új ajánlat! - Mit mondjak nekik?
- Mit mondtál nekik? - Azt, hogy megkérdezem!
Ez egyszerű!
Kapjatok elő egy Gusteau receptet,
amit nem főztünk egy ideje, és...
A régieket kóstolták! Szeretik Linguini levesét.
Linguini főztjét akarják megenni?
Sok vendégnek ízlik a leves. Csak ennyit mondtunk.
Tényleg ezt mondtuk?
Rendben van. Ha a vendég Linguinit akarja,
mondd meg, hogy ''Linguini séf'' különlegességet kreált nekik.
Ami nincs rajta az étlapon.
Ó, és feltétlen hangsúlyozd
- a Linguiniségét. - Oui, séf.
Nos, ideje, hogy megcsillogtasd a tehetséged, Linguini!
A séf egyik elhanyagolt kedvence: ''Borjúmirigy á la Gusteau''.
- Colette majd segít. - Oui, séf.
Igyekezzünk! Éhesek a vendégek!
Biztos vagy benne? Az a recept egy katasztrófa!
Gusteau maga mondta!
Ez az igazi kihívás egy feltörekvő séfnek.
Borjúmirigy a la Gusteau.
Borjúmirigy alga sóban főzve, tintahalcsáp-kéregben,
futórózsa püré, bársonykagyló tojás,
szárított taplógomba?
És szardella-édesgyökér szósz.
Fura összeállítás, de Gusteau-é, szóval, Lalo!
Van áztatott borjúgyomrunk, ugye?
Igen! Borjúgyomor, hozom már!
Borjú..., gyomor?
Oké.
Mindjárt jövök. Oké, hű, nekem most...
Szia! Bocsánat, nekem most... ezt nagyon gyorsan
kölcsön kell kérnem!
Ah, lássuk, egy pillanat, megvagyok...
Azt hiszem... szükségem van erre. Mindjárt hozom.
Köszönöm.
Elnézést. Én...
Hé! Kérek ebből
egy csipetet...
Kell ez a fűszer nekem!
Oké.
Mit művelsz?
Pontosan be kell tartanod Gusteau leírását!
Ez a,... a recept szerint így van!
A receptben nincs fehér szarvasgombaolaj!
Mit tettél még be... Te improvizáltál!
Nincs idő kísérletezésre. A vendég várja a vacsorát!
Igazad van! Jobb, ha rád hallgatok!
- Hagyd abba! - Mit hagyjak abba?
Kiborítasz! Akármit is csinálsz, fejezd be!
- Mi van a külön rendeléssel? - Készül!
- Azt hittem, közösen készítjük! - Közösen készítjük!
- Akkor mit csinálsz? - Nehéz volna megmagyarázni!
- A különlegesség? - Viheted!
Ó, hó-hó! Lemaradt a szardella-édesgyökér szósz.
- Ne merészeld! - Nem én, nem én...
Sajnálom.
Kész van Linguini különlegessége?
Ja. rettenetes, ahogy emlékeztünk. Most ment ki.
- Megkóstoltad? - Ja, persze, mielőtt kicserélte.
Jó. Mi? Hogy tudta kicserélni?
Kicserélte, ahogy vitték ki az ajtón!
Imádják!
A többi vacsoravendég is azt kérdezi: ki ez a Linguini.
További hét rendelésem van!
Ez... nagyszerű.
Még egyet kérek belőle!
Borjúmirigy Linguini specialitása
Külön rendelés!
Mi az?
Külön rendelés! Külön rendelés! Külön rendelés!
Hé! Linguinire!
- Egészségedre, Linguini, fenékig! - Szép volt! Szép munka, ja?
Most igyon! Ügyes volt, Linguini!
Pihenj egyet, apró séf! Levegőzz!
Ma este nagyot alkottunk.
Vedd fel a sapkád!
Na, de most komolyan!
Szeretnék váltani veled néhány szót, Linguini. Az irodámban.
- Bajba kerültem? - Bajba? Nem.
Elcsevegünk egy kis bor mellett. Mi, séfek.
A mosogatófiú többé nem kéri ki a tanácsod, mi, Colette?
Mindent elért, amit akart.
Fürdesz a dicsőségben, Linguini?
Igyunk rád!
Ó, csak udvariasságból fogadom el. Nem szoktam inni, tudja.
Persze, hogy nem. Én se innék, ha ilyeneket kéne.
De akkora idióta lennél, mint az illegális szemétlerakók,
ha nem kortyolnál bele ebbe a '61-es Château Latourba.
És te, monsieur Linguini, nem vagy idióta.
Igyunk a ''nem idiótaságodra!''
- Remy! - Emile?
Ezt nem hiszem el! Életben vagy!
- Azt hittem, soha többé nem látlak! - Túlélted!
Azt hittük, a vízesést már nem bírod ki!
És mit eszel, Emile?
Nem is tudom.
Azt hiszem, valaminek a csomagolását.
Mi? Ne. Párizsban vagyunk, komám! Nálam.
A bátyám nem ehet szemetet az én városomban.
Remy! Te lopsz? Azt mondtad Linguininek, hogy bízhat benned.
- Bízhat is! Ez a bátyámnak lesz. - A fiú elvesztheti az állását.
És vele együtt én is. Figyelek rá, oké?
- Még bort? - Nem kéne, de... oké.
Mondd, hol szerezted a gyakorlatod?
Én? Na jó...
Ugye, nem azt akarod beadni nekem, hogy nálunk főzöl először?
- Nem hát! - Sejtettem!
Ez a... második, harmadik, negyedik, ötödik nap!
Hétfő volt az első.
De mosogató fiú korábban is sokszor voltam.
Igen, igen, igen. Igyál még bort!
Mesélj, Linguini, a hobbijaidról.
- Szereted az állatokat? - Mit? Állatokat? Milyet?
Ó, a szokásost. Kutyát, macskát, lovat, hörcsögöt,
patkányt.
Hoztam neked vala... Ne, ne, ne, ne, ne!
Köpd ki, de rögtön!
Tanítok neked valamit az evésről. Hunyd be a szemed!
Most harapj egyet a... Nem! Nem, nem!
- Nem kell betömni! - Késő.
Tessék!
Rágd meg, lassan! Csak az ízére gondolj!
- Na? - Nem tudom.
Krémes, édes, sós. Mogyorós beütés.
- Észrevetted? - Érzek valami beütést.
Hunyd be a szemed! Kóstold meg!
Teljesen más, ugye? Édes, ropogós, enyhe utó ízzel?
- Oké. - Most próbáld meg együtt!
Oké.
Azt hiszem, érezni kezdtem valamit.
- Lehet, hogy a beütést. - Na?
- Talán az utó ízt. - Ez az!
Nos, képzeld el a világ legjobb ízeit
összekevered végtelen sokféleképpen.
Olyan ízeket kapsz, amilyen még nem volt! A határ a csillagos ég!
Azt hiszem...
- Megint lenyeltem. - Igen.
De érdekes volt.
A legérdekesebb szemét, amit valaha... Hé! Mit csinálsz, Remy?
Apa még nem tudja, hogy élsz.
Vissza kell mennünk a csapathoz! Úgy fognak örülni!
- Igen, de... - Mi?
Tudod, nekem kellene...
Mit kell ''csinálnod'' a család helyett?
Mi lehet fontosabb annál?
Nos, én...
Egy vizit még nem árthat...
- Van otthon házi patkányod? - Nincs.
- Dolgoztál kísérleti patkánnyal? - Nem.
Egy időben nagy mocsokban éltél?
Nipiti-nepeti nem.
Tudsz valamit a patkányokról! Tudom, hogy tudsz!
Tudom, hogy tudod, hogy tu-du-dú. Rata-tata...
- Hé! Miért pont úgy hívják? - Mit?
A Ratatouille-t. Az egy lecsó, ugye? Miért így nevezték el?
Ha egy ételnek nevet adsz,
legyen már első hallásra kellemes.
A Ratatouille nem hangzik jónak. Franciául a ''rat'' patkányt jelent.
Lecsós patkány. Nem igazán étvágygerjesztő.
Szomorú, de elfogyott a bor.
A fiam visszatért!
Alig találtunk valakit, aki helyettesíthet téged a mérgek kiszaglásában.
Semmi sem volt mérgezett, hála az égnek, de nehéz időszak volt.
- Megnehezítetted nekünk. - Tudom. És sajnálom, apa.
Igen, de a lényeg az, hogy itthon vagy.
- Igen, nos, ha már szóba jött... - Lefogytál. De miért?
Nem volt mit enned, vagy a túlzott sznobizmustól?
Durva egy szál magadban a nagyvilágban, nem igaz?
Persze, de már nem vagyok taknyos kölyök.
- Hé, haver, mi van? - Tudok vigyázni magamra.
Találtam nem messze egy kellemes kéglit, gyakran átugorhatok látogatóba.
Nem árt, ha a patkány néha szembesül a rideg...
- Látogatóba? - Jövök. Megígérem. Gyakran.
- Mi? Nem maradsz velünk? - Nem olyan nagy ügy, apa. Én csak...
Ugye, nem hitted, hogy örökre itt maradok?
A madár előbb-utóbb kirepül a fészkéből.
Mi nem madarak vagyunk. Hanem patkányok.
Nem elhagyjuk a fészket, hanem bővítjük.
- Talán én másmilyen patkány vagyok. - Vagy egyáltalán nem patkány vagy.
Talán én jártam jobban.
Hé, tök jó ma este a banda, mi?
Patkányok. Mindig csak elvesznek, apa.
Én belefáradtam! Alkotni akarok!
Adni akarok valamit a világnak!
- Úgy beszélsz, mint egy ember. - Ők nem olyan rosszak, mint mondod.
- Ó, igen? Mitől vagy biztos? - Jaj nekem!
Nekem volt alkalmam... megfigyelni őket elég közelről.
- Igen? Milyen közelről? - Elég közelről.
És nem olyan rosszak, amilyennek beállítod őket.
Gyere velem! Valamit feltétlenül látnod kell.
Fiúk, én inkább maradok.
A padló és a pultok legyenek tiszták, mielőtt bezársz.
Várjon! Maradjak itt takarítani?
Problémát jelent?
- Nem. - Jó fiú. Viszontlátásra!
Megjöttünk.
PATKÁNYMÉREG
Nézd meg alaposan, Remy!
Ez történik, ha a patkány
biztonságban érzi magát az ember közelében.
A világ, amelyben élünk, az ellenségeinké.
INSTANT HALÁL PATKÁNYMÉREG
OTTHONI HASZNÁLATRA
Óvatosnak kell lennünk!
Vigyáznunk kell magunkra, Remy!
Ha baj van, csak magunkra számíthatunk.
- Nem. - Mi?
Nem. Apa, ezt nem hiszem el. Azt akarod mondani, hogy a jövő
csak ehhez hasonlíthat?
Ez az élet rendje. A természet nem változik.
A változás természetes, apa, és befolyásolható.
Rajtunk múlik, milyen irányba.
- Hová mész, Remy? - Szerencsével, előre.
Ó, igen!
Hagyd abba...
Szép jó reggelt!
Jó reggelt!
A séf tegnap behívott egy italra?
Ez nagy... nagy dolog.
Mit mondott neked?
Mi?
Nem mondhatod el?
Bocsáss meg, hogy beleártom magam a személyes kapcsolatodba a séffel.
Értem a helyzetet.
Megtanítalak pár konyhai trükkre,
elkápráztatod a főnököt, aztán átlépsz rajtam?
Ébredj! Ébredj!
Azt hittem, hogy te más vagy.
Azt hittem, hogy te is másnak látsz.
Azt hittem...
Nem volt muszáj segítenem!
Ha csak magamra gondoltam volna, hagytalak volna elbukni!
De...
azt akartam, hogy boldogulj. Mert kedveltelek.
Hiba volt.
Colette! Várj, várj! Colette!
Befejeztem, apró séf. Nem tudom folytatni!
Colette! Várj, várj! Ne motorozz el, kérlek!
Nézd, nem vagyok a szavak és a főzés embere.
A segítséged nélkül nem menne.
Gyűlölöm az álszerénységet. A hazugság egyik formája.
- Tehetséges vagy. - Nem vagyok, tényleg! Nem én vagyok!
Amikor nem követtem a receptet,
és beleraktam azt az extra hozzávalót?
Az sem én... voltam.
- Miről beszélsz? - Hidd el, hogy nem én csináltam!
Én betartanám a receptet.
Követném a tanácsaid.
Követném a tanácsaid a világ végére is,...
- ...mert szeretem a tanácsaid. - De...
De... én...
Ne mondd el!
Van egy nagy titkom.
- Van egy apró... - Mi? Te...?
- Van egy patká... - Van egy patkód?
Nem! Nem, nem. Van egy apró kis... Egy apró pat...
Apró...
- Egy apró séf irányítja a kezem. - Egy apró séf?
Igen. Igen.
- Aki itt van fent. - A fejedben?
Miért vagy ennyire értetlen? Oké. Elmondom.
Te hatással vagy rám. Mindent kockára teszek.
Kockáztatom, hogy engem tarts majd a világ legnagyobb marhájának.
Akarod tudni, hogy miért tanulok ilyen gyorsan?
Hogy mitől vagyok ilyen jó szakács?
Ne nevess! Most megmutatom!
Ne! Ne!
- Mit akar, Ambrister? - Gusteau.
- Végre bezárják, igaz? - Nem.
- Újabb csődöt jelentett? - Nem, most...
Új mikrózott tojás roládot dobott piacra?
Mi az? Mi az? Bökje ki!
Jön vissza. Újra népszerű.
- Évek óta nem írtam a Gusteau-ról. - Nem, uram.
Legutóbb a turistaosztályba
- soroltam be. - Igen, uram.
Idézem: ''Gusteau végre megérdemelt helyére került a történelemben,
közvetlenül a hasonlóan rangos séf, Monsieur Boyardee mellé''.
''Monsieur Boyardee.''
Touché.
Itt hagytam el. Ez volt az utolsó szavam.
- Az utolsó szavam. - Igen.
Árulja el, Ambrister,
hogy lehet megint ''népszerű''?
Ne, ne, ne, ne, ne, ne, nem!
A DNS egyezik, az időzítés is, minden összejött.
Ő Gusteau fia.
Ez nem történhet meg! Az egész egy átverés!
A fiú tudja!
Nézze meg ott kint! Úgy viselkedik, mint egy idióta!
Játszik velem, mint macska a gombolyagnak a... micsodájával!
- Szálával? - Igen! Adja a hülyét!
- Idegesít a patkánnyal! - Patkány?
Igen! Összejátszik vele!
Szándékosan úgy állítja be, hogy fontosnak higgyem!
- A patkányt. - Pontosan!
A patkány nem fontos?
Persze, hogy nem! Csak azt akarja, hogy azt higgyem.
Látom benne a színpadiasságot.
A patkány megjelenik a fiúnak, utasítom, hogy ölje meg,
erre elintézi, hogy itt kísértsen nekem!
Itt van! Nem, nincs itt, ott van!
Hallucinálok? Megőrültem? Van vagy nincs szellempatkány?
De, ó, nem!
Nem hagyom, hogy elragadjon a kis játéka a...
Kezdhetek nyugtalankodni az egészsége miatt?
Nem rúghatom ki! Amikor felfigyeltek rá!
Ha most kirúgom, kérdezgetni kezdik, hogy miért?
A legkevésbé se szeretném, ha ebbe belelátnának!
Mit idegeskedik annyit?
Nem örül a sajtónak?
Nem jó, hogy a Gusteau visszakerült a címlapokra?
Na, ha az ő képe mellé!
Gusteau-nak van saját arca: dundi, szeretnivaló, mint egy jó ismerős.
GUSTEAU MIKRO-SÜTŐS BURRITÓJA
És burritót árul! Milliónyi-milliónyi burritót!
Három nap, és lejár a határidő,
utána kirúghatja, és bármennyire is értékes a munkája,
soha senki nem tudja meg.
Aggódtam a hajszálminta miatt, amit adott.
- Vissza kellett küldenem a laborba. - Miért?
Mert először úgy azonosították, mint ''patkányszőrt''.
- Ne, ne, ne! - Mi van?
Próbáld ezt! Sokkal jobb.
De csak miattad...
Patkány!
Gusztustalan élősködők!
Eszembe jutott, hogy milyen illékony minden.
Hogy milyennek lát a világ.
És a helyzet egyre rosszabb lett.
Remy!
Hé, hé, hé, öcsibogyó!
Már kezdtünk aggódni, hogy sose fogsz, tudod, megjelenni.
- Szia, Remy! Mi a helyzet? - Elmondtad?
Emile, pedig arra kértelek, hogy ne mondd el!
De ismered őket. A haverjaim.
Nem hittem, hogy rájuk érted. Figyu, sajnálom.
Ne nekem mondd, hogy sajnálod, hanem nekik.
- Van valami probléma, fiúk? - Nem, dehogyis.
Várjatok!
Zárva?
- Remy, mit keresel, fiam? - Ja, hogy én? Emile megjelent a...
Oké, mondtam, hogy ne. Én szóltam... De neki muszáj mindenkinek...
Igen, kész katasztrófa.
Na mindegy, éhesek, a raktár zárva, és nekem kell a kulcs.
- Azt kérték, hogy lopj ételt? - Igen! Nem! Ez...
annál bonyolultabb. Ők a családom. Nem olyan idealisták, mint te.
Idealisták? Ha ''Gusztus séfnek'' lennének ideái,
gondolod, hogy házalnék barbecue-jával az utcán?
Vagy mikro-sütős burritóval?
Vagy ínycsiklandó csirkével?
A lángos-kutyáról nem is beszélve!
Várjatok!
A vendéglátás korszerű formáival próbálkozunk!
Ki kér egy falat töltött birkagyomrot, mi?
Nem befolyásolhatom, hogy mire használják fel a nevem.
- Meghaltam. - Befognátok végre?
Gondolkodnom kell! Dumálni kezdenek és ha nem tömöm be a szájukat,
az egész patkány-klán a nyomomban fog lihegni tátott szájjal, és...
Megtaláltam!
Gusteau végrendelete
Hé! A végrendeleted!
- Hű, nagyon érdekes. Nem bánod, ha... - Csak tessék!
Alfredo Linguini séf Keresse újdonságainkat!
Linguini?
Linguini séf: Patinás étterem, új arc
Miért van Linguini a végrendeletedhez csatolva?
Ez volt az én irodám.
DNS VIZSGÁLATI EREDMÉNY
Kedves Monsieur Skinner, Renata Linguini vagyok.
Auguste Gusteau végakarata: alulírott Auguste Gusteau
Auguste-tal szoros kapcsolatban álltunk.
Gusteau ''Saját kezűleg''
Kérem, ne mondja el Alfredónak!
''Gusteau éttermet'' jogos örökösömre,
Alfredo Gusteau fiára hagyom.
Jogos örökösöm - Linguini - Gusteau fia.
A te fiad?
- Van egy fiam? - Hogyhogy nem tudsz róla?
A képzeleted szüleménye vagyok! Ha te nem tudtad! Én honnan tudnám?
Nos, a fiad az éttermed jogos örököse!
Ne! Ne! A patkány.
- Bocsánat! - A patkány! Ellopta az irataimat!
- És meglép velük! - Viszlát, monsieur séf!
- Te! Tűnj az irodámból! - Nem ő van a tiédben. Te az övében.
Fenékig, Linguini!
Egészségedre, ja.
A SÉFVILÁG ÚJ CSILLAGA A GUSTEAU JOGOS ÖRÖKÖSE
LINGUINI MEGSZÜNTETTE A FAGYASZTOTT ÉTELEKET
A GUSTEAU ÚJ TULAJDONOSA
A GUSTEAU TÜNDÖKLŐ CSILLAGA
- Séf, kérem, még egyet! - Linguini séf!
Séf, meteorszerűen tűnt fel, nem kapott hagyományos oktatást.
Mi a titka a zsenialitásának?
Titka? Az igazat mondjam?
Én vagyok Gusteau fia. A véremben van, azt hiszem.
De erről a tényről csak néhány napja értesült.
Így van.
Ezért került az ön tulajdonába ez az étterem.
Hogyan derítette ki?
Nos, egy részem mindig tudta.
A Gusteau rész?
- Honnan meríti az ihletet? - Az ihletnek számos neve van.
- Az enyémet Colette-nek hívják. - Mi?
Beakadt valami a fogamba.
ÁNTSZ.
Élősködő-fertőzést szeretnék bejelenteni.
Elszaporodtak az éttermem... Gusteau éttermében!
Gusteau-nál?
Beugorhatok. Lássuk csak! Legközelebb három hónap múlva.
Most kell jönnie! Ez egy gourmet étterem!
Monsieur, rögzítettem a bejelentést. Ha valaki lemondja, benyomom magukat.
De a patkány! Az... muszáj,...
Ellopta az irataimat.
- Mindjárt nyit az étterem. - Egy órája be kellett volna fejeznie.
Bonjour, ma chérie. Csatlakozz!
Épp az ihletem hogylétéről csevegtünk.
Igen, úgy hívja, hogy ''apró séf''.
Nem arról, drágám. Hanem rólad.
- Ő az! - Ego?
Anton Ego!
Hogy lehet? Ego?
Csak nem? Lehetséges?
- Maga Monsieur Linguini? - Helló!
Bocsássa meg, hogy megzavarom az elhamarkodott ünnepelését.
De azt tartottam fairnek, ha adok egy esélyt,
végül is, maga új játékos itt.
- Játékos? - Az.
És eddig ellenfél nélkül volt kénytelen játszani.
Ami, talán már kitalálta, szabályellenes.
Maga Anton Ego.
Az esze lassabban jár a kezénél.
Miért ilyen vézna, az, aki szeret enni?
Én nem szeretek enni, én imádok.
És ami nem tetszik, nem nyelem le.
Holnap este hatalmas elvárásokkal térek vissza.
Ne merjen csalódást okozni!
Nem szeretnénk udvariatlankodni, de franciák vagyunk, és vacsoraidő van.
Azt akarta mondani: ''Vacsoraidő van, és franciák vagyunk''.
Ne nézz így rám, légy szíves!
Hülye helyzetbe hoztál a sajtó előtt.
Hogy koncentráljak a kérdésekre, ha folyamatosan a hajamat rángatod?
Egyébként meg nem te vagy itt
az egyetlen szakács.
Colette is nagyon jól főz, tudod.
Na jó, ennyi!
Vegyél ki szabadságot, apró séf.
Nem vagyok a bábod,
és te nem vagy az én bábmozgató izém.
A patkány a szakács!
Higgadj le, és szedd össze magad, apró séf.
Ego holnap este idejön, és koncentrálnom kell!
Ez... hülye...
Phű! Soha nem láttam ilyennek.
Ja, mintha te csak a szőrös kishaverja lennél.
Ne haragudj, Remy!
Tudom, hogy túl sokan jöttünk.
- Próbáltam limitálni... - Tudod mit?
Semmi vész. Önző voltam.
- Éhesek vagytok? - Most hülyéskedsz?
Jól van. A vendégeim vagytok. Zárás után vacsorázunk.
- Tudjátok, mit? - Igen?
Szólj apának, hogy hozza az egész klánt!
Apró séf?
Hát ez pazar, fiam. Belülről bomlasztasz? Látom benne a vonzerőt.
Apró séf?
Ó, szia! Szia, apró séf!
Azt hittem, hogy visszamentél a lakásba.
De nem voltál ott, és nem is tudom...
furdalt a lelkiismeret amiatt, ahogyan elváltunk, szóval...
Nézd, nem akarok veszekedni!
Mostanában annyira nagy volt a nyomás.
Sok változás történt rövid idő alatt, tudod?
Hirtelen én lettem Gusteau fia,
és meg kell felelnem a Gusteau-ságnak,
különben csalódnának bennem.
Elég fura.
Tudod, én még soha senkinek nem okoztam csalódást,
mert soha senki nem várt el tőlem semmit.
És most is csak azért várnak el tőlem az emberek valamit,
mert segítettél.
Nem voltam igazságos veled.
Sosem hagytál cserben, ezt nem szabad elfelejtenem.
Jó barátom voltál,
a legtisztességesebb, akit kívánhat az ember...
Mi volt ez?
Mi folyik itt?
Várj,
te megint...
te ételt loptál? Nahát, hogy merted?
Azt hittem, hogy a barátom vagy! Bíztam benned!
Kifelé! A patkány-cimboráiddal együtt!
És vissza ne gyere, mert elbánok veled,
ahogy az éttermi kártevőkkel szokás!
Igazad van, apa. Kit akarok átverni?
Azok vagyunk, amik. Patkányok.
Hát, nemsoká elmegy, most már tudod, hogy juss be.
Lopj, amit akarsz!
- Nem jössz, Remy? - Elment az étvágyam.
Tudja már, mit szeretne fogyasztani, uram?
Igen, a szívét kérem, roston, hagymával.
Szabad, gyere be!
Ma van a nagy nap. Mondj valamit a srácoknak!
- Mit mondjak? - Te vagy a főnök. Lelkesítsd őket!
Figyelem! Figyelem, emberek!
Nagy nap ez a mai.
Étvágy látogat hozzánk, és tuti, hogy hatalmas lesz az Egója.
Vagyis, Ego. Ő lesz itt. A kritikus.
És vacsorát fog rendelni. Tőlünk.
Valamit az étlapról.
Amit meg kell főznünk! Hacsak nem rendel hideget.
Nem tudod itt hagyni, ugye?
Nem kéne itt lebzselned nyitvatartási időben. Veszélyes.
Éhes vagyok!
És nem csak a benti kaja tesz boldoggá.
A lényeg, barátocskám, hogy ne legyünk olyan válogatósak!
- Figyu! - Ne, várj!
- Jaj, ne, ne, ne! Mit csináljunk? - Szólok apunak.
Szakácsnak képzeled magad, de nem vagy más, csak egy patkány.
Igaz, hogy utoljára elvett tőlünk egy csillagot.
Igaz, hogy ebbe halt bele Gust... apa.
- Ez rosszat jelent. - De mondok valamit.
- Ego megjött. - Ego? Már itt van?
Anton Ego csak egy a sok vendég közül. Főzzünk!
Ez az! Mindenki a posztjára!
Főzzünk valamit! Ne lazsáljunk!
Nem kell a lelkesítő beszéd, munkára!
Kitalálod nekem Skinner séf legújabb fagyasztott ételsorát,
és én, cserébe, nem öllek meg.
Au revoir, patkány!
Tudja már, hogy mit óhajt fogyasztani, uram?
Igen, tudom, mit kérek.
Miután egy rakás túlfűtött ömlengést olvastam az új séfről,
tudja, mire vágyom?
Egy cseppnyi rálátásra.
Ez az! Szeretnék némi friss, tiszta, jól fűszerezett rálátást.
Javasolna megfelelő bort mellé?
- Hogy mit, uram? - Rálátás. Kifogyott, jól értem?
Én nem...
Nem számít. Mivel kifogyott a rálátásból,
és látszólag senki másnak nincs ebben a tetves városban,
van egy ajánlatom.
Önök adják az ételt, én adom a rálátást.
Amihez tökéletesen illik egy üveg 1947-es Cheval Blanc.
Attól tartok, hogy...
Sikerült választania?
Mondja meg Linguini séfnek, hogy azt kérek, amit fel mer nekem tálalni.
Nyűgözzön le a legjobb főztjével!
Ugyanazt kérem, amit az az úr.
- Szóval, végül feladtuk. - Miért mondod ezt nekem?
Egy ketrecben ülünk. Egy csomagtartóban.
Hogy fellendítsük a mélyhűtött-étel piacot.
Nem, én ülök ketrecben. Én adtam fel.
Te szabad vagy.
Csak annyira vagyok szabad, amennyire annak képzelsz.
Mint te magad.
Hagyjál! Elég a színészkedésből! Apának játszom, hogy patkány vagyok.
Linguini kedvéért eljátszom az embert.
Eljátszom, hogy létezel, hogy legyen kivel dumálnom!
Csak olyat mondtál, amit amúgy is tudok!
Tudom, ki vagyok! Miért kéne, hogy te mondd meg nekem?
Miért kéne ábrándoznom?
Á, nem ábrándozol, Remy.
Sosem tetted.
Nem! A másik bal!
Apa? Apa, itt vagyok!
A csomagtartóban! Mi a...
apa!
- Mi van, öcsisajt? - Emile!
Imádlak titeket!
Hová mész, Remy?
Vissza az étterembe! Nélkülem elbuknak.
- Miért érdekel? - Mert szakács vagyok.
A te recepted.
Mi az, hogy nem tudod a saját recepted!
Én csak... soha nem írtam le. Mindig improvizáltam.
Akkor improvizálj megint, ja? Ezt nem tálalhatjuk ki!
Hol a rendelésem?
Nem adhatnánk valami mást? Amit még nem találtam ki?
De ha egyszer ezt kérik!
Kérjenek valami mást! Mondd, hogy ez elfogyott!
Nem fogyhatott el. Most nyitottunk.
Lenne egy másik javaslatom. Mi lenne, ha azt adnánk, amit kérnek?
Megcsináljuk! Csak mondd a receptet!
Nem tudom, hogy csináltam.
Mondanunk kell valamit a vendégeknek.
Mondjátok... Mondjátok...
- Remy, ne csináld! - Remy, Remy!
Ne! Állj meg! Meglátnak! Ne!
Most nem rólam beszélgetünk. Hanem arról, hogy készíthetjük el a...
Patkányok!
- Remy! - A késem!
Ne bántsátok!
Köszönöm, hogy visszajöttél, apró séf.
Tudom, őrültnek néztek, de
az igazság néha őrület.
Persze ez nem változtat rajta. Az igazságon.
Az igazság az, hogy nincs semmi tehetségem.
Ez a patkány alkotta meg a recepteket.
Ő a szakács. Az igazi séf. A szakácssapkám alatt rejtőzött.
Ő irányította a mozdulataimat.
Miatta vagyok képes izgalmas ételeket főzni,
miatta van Ego a vendégtérben.
Engem tiszteltetek az ő tehetségéért.
Tudom, hogy nehéz elhinni, de azt is elhittétek,
hogy én főzök, nem?
Nézzétek, ez bejött. Őrület, de működik.
Mi lehetünk a legjobb vendéglő Párizsban.
És ez a patkány, a zseniális apró séf segíthet nekünk.
Hogy döntötök? Velem vagytok?
Apa!
Apa, én... nem is tudom, mit mondjak.
Félreismertem a barátodat. És téged is.
És ne hidd azt, hogy ezt választom a család helyett.
Nem választhatok a két énem közül.
Én nem a főzésről beszélek. Hanem a kurázsiról.
Tényleg ilyen sokat jelent neked?
Nem vagyunk szakácsok, de a családod vagyunk.
Megmondod, hogy mi a dolgunk, és mi megcsináljuk.
Párizs - ÁNTSZ Kerületi ellenőr
- Kapjátok el a köjálost! - Delta kommandó, egy-két, egy-két!
A többi marad, segít Remynek!
A DOLGOZÓKNAK A KÉZMOSÁS KÖTELEZŐ!
Hármas csapat halat pucol. Négyes csapat: sütőhöz.
Ötös csapat: grill. Hatos: szószok! Mindenki a posztjára! Gyerünk, rajta!
Aki az ételhez nyúl, két lábon járjon!
Szükség lesz egy felszolgálóra.
Elnézést, ha ma többet kell várniuk, de kevesen vagyunk.
Kérem, csak nyugodtan, ráérek.
Legközelebb is idejövünk. Hogy sikerült a tegnapi beszámolód?
A Bavette sztéket alaposan puhítsátok meg.
Gyerünk! Igen! Döf és márt! Döf és márt!
Óvatosan a Sole Meuniere-rel! Kevesebb sót! Több vajat!
Csak a Mimolette sajtot használjátok.
A saláta olyan legyen, mint egy megkomponált festmény!
Ne egyél sok vinaigrette-et a salátatálra!
Ne hagyd, hogy kicsapódjon a vaj. Verd tovább!
Óvatosan a rákokkal! Kóstolás! Kanalat le!
Jó. Túl sok a só. Jó.
Ne forrald a consommét, megkeményszik a fácán! Emile!
Bocsesz.
Colette, várj!
- Colette, visszajöttél... - Meg ne szólalj!
Ha belemerülünk, még meggondolom magam.
Csak mondd, hogy mit akar főzni a patkány!
Ratatouille-t? Az paraszt kaja.
Biztos, hogy ezt akarod felszolgálni Egónak?
Mi van? Készítem a ratatouille-t. Mutasd, te hogy fognál hozzá!
Ratatouille? Elment az eszük.
Nem, ez nem lehet.
Ki főzte a ratatouille-t? Tudni akarom!
Nem is emlékszem,
mikor kértem utoljára egy pincértől, hogy gratuláljon a séfnek.
És most abban a különleges helyzetben vagyok, hogy a pincérem
egyben a séfem is.
Köszönöm, de ma csak a pincérje vagyok.
És kinek köszönhetem meg az ételt?
Bocsásson meg egy percre!
Ön bizonyára a séf.
Ha a séffel akar beszélni, meg kell várnia,
amíg az összes többi vendég elmegy.
Hát legyen.
Először Ego azt hitte, viccelnek.
De Linguini magyarázata után végleg lefagyott a mosolya.
A bemutatót egyetlen kérdéssel sem szakította félbe.
És az előadás végén sarkon fordult, megköszönte a vacsorát...
Köszönöm a vacsorát!
...és szó nélkül távozott.
Másnap megjelent a következő kritika...
A kritikus munkája sok szempontból egyszerű.
Keveset kockáztat, miközben élvezi helyzetét, hogy
szabadon bírálhatja mások munkáját és tehetségét.
Fürdőzünk a negatív kritikákban, amit jó írni és olvasni.
De néha szembenézünk a keserű igazsággal: hogy a világ
nagy egészében akár az értéktelen szemét több értelemmel bírhat,
mint egy frappánsan megírt vitriolos kritika.
És vannak pillanatok, amikor a kritikus tényleg kockáztat:
amikor felfedezi az újat, és mellé áll.
A világ olykor kegyetlen az új tehetségekkel, új alkotásokkal.
Az újnak támogató kell.
Tegnap teljesen új élményben volt részem.
Olyasvalaki ételét kóstolhattam, akire sosem számítottam volna.
Ha azt mondom, hogy mind az étel, mind készítője felülmúlta
a jó konyháról vallott elképzeléseimet,
szerényen fogalmazok.
Alapjaimban változtattak meg.
A múltban nem rejtettem véka alá Gusteau séf híres mottójával
kapcsolatos ellenérzésem: ''Főzni bárki tud''.
De csak most jöttem rá, most értettem meg igazán, hogy mit akart mondani.
Nem lehet mindenki a konyha művésze,
de a konyhaművész bárhonnan érkezhet.
El sem képzelhetnénk hátrányosabb helyzetű szakácsot annál a zseninél,
aki ma Gusteau-nál alkot,
aki, a kritikus véleménye szerint, ma
Franciaország legkiválóbb szakácsa.
Hamarosan visszatérek a Gusteau-ba. Újdonságra éhesen.
Nagyszerű este volt. Életem legboldogabb napja.
De az életben csak az kiszámítható, hogy teljesen kiszámíthatatlan.
ZÁRVA
AZ ÁNTSZ ELŐÍRÁSAINAK MEGSZEGÉSE MIATT
Miután elengedtük Skinnert és az ÁNTSZ ellenőrt,
természetesen hátba támadtak.
Nem a koszt számított.
Miután kiderült, hogy patkányok voltak a konyhán...
Ó, jaj, az éttermet bezárták,
Ego pedig elvesztette a munkáját és a szavahihetőségét.
De azért ne sajnáljátok!
Jól érzi magát a bőrében, mint kisbefektető.
- Kifejezetten boldog. - Honnan tudod?
Mennem kell! Tálalni.
Tudod, mennyire szereti.
Kösz, apró séf!
Óhajt ma este valamilyen desszertet?
- Ahogy mindig. - Melyiket hozhatom?
Lepjen meg!
Óhajt ma este valamilyen desszertet?
Figyeld meg, hogy sokkal jobb a sztori, ha én mesélem, oké?
Hé, pincér! Hozz valamit enni, éhen halunk!
BISZTRÓ
SubRip by Asimov