TÁNCOLÓ TALPAK
Miből tudhatod biztosan?
Biztos, hogy csak egy van?
Olyan sok a dal, s én mégis magányos vagyok.
De fiúk!
Ami sok, az sok.
A szülei a szokásos módon ismerkedtek meg.
A dalból szerelem lett,
és a szerelemből tojás.
Memphis?
- Sikerül, édesem? - Persze.
Jó melegben van.
Nagyon vigyázz rá!
Mintha megmozdult volna.
És ahogy az régóta szokás,
a pingvinanyák mind elmentek halászni,
az apák pedig otthon maradtak kikölteni a tojásokat.
Ugye, rád bízhatom?
Hát persze. Itt várunk rád.
Ég veletek!
Ég veled, Norma Jean! Ne aggódj értünk!
Mikor mindenki elmegy...
Mi maradunk!
Mikor eltűnik a Nap...
Mi maradunk.
Legyetek bölcsek, testvéreim! Bújjatok össze!
Óvd a tojást!
Bújjatok össze!
- Osztozz a fagyon! - Osztozz a fagyon!
Felváltva ki kell állnunk a jeges szélbe,
csak úgy élhetjük túl a végtelen éjt.
Zengjen fel hangotok, testvéreim!
Magasztaljátok a Nagy Gvint,
ki dallal áldotta meg szívünk, és hallal a hasunkat!
Ó, bébi, hogy táncolnék!
Jaj, ne, ne!
Van egy parancsolat, testvéreim,
mely minden más szabály felett áll:
- a tojást soha, - Semmi baj.
- semmiképp... - Nincs semmi baj, látod?
...ne ejtsd el!
Nem történt semmi. Semmi baj.
A hosszú téli éjszakába kiáltó sok ezer pingvin közül...
...Memphis könyörgött a legbuzgóbban,
hogy forduljon a Föld, és térjen vissza a Nap.
- Kisfiú! - Kislány!
- Gyönyörű! - Kis vasgyúró!
- Gyere, fiam! - Gyere apához!
Büszke vagyok rád!
Tiszta apja!
Memphis?
Mi a helyzet, öregem?
Nem tudom. Egy árva neszt se hallok.
- Talán üres. - Édesem.
- Nekem adod? - De Gloria!
Hagyd csak, semmi baj!
Előfordul ilyen, Memphis.
Igen.
Halljátok?
- Igen. - Hallak, kicsikém!
Apa vár idekint, gyere!
Mégis él! Kibújik!
Ott a kis lába!
A másik lába!
Különös.
Hova mész, tipi-topi? Állj meg!
Gloria!
Hadd nevezze úgy, ahogy akarja!
Kicsi Topi!
- Topi! Topi! - Jól vagy?
F-fázom! F-fázom! F-fázom!
Sebaj!
Gyere apához!
- Mit szólsz? - Gyenge lábakon áll.
- Mi baja? - Nem tudom.
Mit csinálsz, fiam?
Hát örülök.
De mit művelsz a lábaddal?
A lábam is örül.
- Ne csináld ezt mások előtt! - Miért?
- Mert nem pingvinhez méltó. - Rendben.
Na, gyere, bújj be, melegedj meg!
De vigyázz a csőröddel! Vigyázz!
Vigyázz!
Semmi gond.
Késnek. Miért nem jönnek már?
Fohászkodjunk, hogy Gvin ne sújtson minket éhínséggel!
Miért tenné? Nem teljesítettük a kötelességünket?
Szóval, mikor jön anya...
- Meg se mozdulok. - Úgy van.
Hogy ismerem majd fel anyut?
Felismered.
Ha jön, felderül az ég, és nevet a jég.
És ha dalol, majd' kiugrik a szíved.
Ott vannak! Látom őket!
Igen! Igen!
Asszonyok!
Topi, állj meg! Gyere vissza, fiam! Állj meg!
Topi!
Michelle? Michelle?
- Roxanne? - Michelle?
Alfie?
- Maurice! - Michelle! Michelle!
Anya?
Istenem, de bűbájos!
Elnézést! Szabad? Bocsánat! Topi! Topi!
Topi!
- Anya? - Topi!
Topi!
Anya! Anya!
- Merre vagy, kisfiam? - Anya!
Memphis?
Édes drágám!
- Anyácska! - Apácska!
Hol a kicsinyünk?
Mindjárt megkeresem.
- Elvesztetted? - Dehogy!
- Anya? - Állj!
- Gyere ide! - Maradj ott!
Anya!
Mi baja a lábának?
Semmi, ez csak egy buta kis játék. Majd kinövi.
Anya!
Milyen gyönyörű!
- Ugye? - Kis fiókám!
Hoztam neked valamit.
Nyisd ki a csőröd!
Van-e ennél szebb a földön?
U, ü, v, z, zs.
Jó reggelt, fiókák!
Jó reggelt, Viola néni!
Nos,
ma vesszük életetek legfontosabb leckéjét...
...a pingvin elemiben.
Tudja valaki, mi az?
Nos? Senki?
Bátran! Seymour?
- A halászás? - Nem.
Topi?
Hogy ne együnk sárga havat?
Nem arra gondoltam.
- A szívdalunk! - Úgy van, Gloria! Úgy bizony!
A szívdalunk nélkül igazi pingvinek vagyunk-e?
Nem!
Csakhogy ez olyasmi, amit nem tőlem tanultok meg.
Tudja valaki, miért? Nos? Senki?
Azt nem lehet megtanulni.
A szívdalát mindenkinek magának kell megtalálnia.
Jól mondod.
A szívdal bennünk szól.
Az az igazi hangunk.
Köszönöm, Gloria, okos vagy.
Most mindenki maradjon csendben!
Figyeljetek, és várjátok a dalt!
Nekem megvan.
Csak sorjában! Seymour!
Ne fűts, bébi, bennem forr már a vér!
A tollam is ég, ha hozzád ér.
Nagyon szép! Erre minden lány beindul.
Nekem is megvan! Jöhetek én?
Már vártam, hogy jelentkezz.
Éjfél száll le rád,
ha a lelked sír,
mert mindig többre vár!
Fékezd szíved hát,
és csak annyi tojást rakj,
amennyi jár!
Még csak idáig tudom.
- Nagyon szép volt. - Gyönyörű dal.
Tessék, Topi! Mutasd meg, mit tudsz!
Az enyém úgy van, hogy bumm, és...
Meg még egy bumm!
Ez szól benned?
- Szép? - Ez még csak nem is dallam.
- Nem az? - Nem bizony. Mutatok egy dallamot.
Értem.
Ez meg kicsoda?
Memphis és Norma Jean ivadéka.
A kis ugrabugráló.
Ez egy kicsit se vicces.
Nem bizony. Cseppet sem vicces.
Ha nem szól a szívében dal, miféle pingvin lesz belőle?
Fáj a fülem.
Ilyet még sose láttam.
Pedig nektek gyönyörű a hangotok. Érthetetlen.
Nem érte valami károsodás még tojáslakó korában?
Nem, dehogy. Rendben ment a költés.
Jól mondom, édes?
Igen, bár elég kemény telünk volt.
Hát igen.
- Kicsit későn kelt ki. - Értem.
- Talán holtáig egyedül marad. - Hát igen.
Sosem ismeri meg a szerelmet.
Kérlek, Viola, adj tanácsot! Mégis mit tehetünk érte?
Forduljatok Asztrakán asszonyhoz.
Asztrakánhoz?
Ha valaki, ő dalra fakasztja Topit.
Nincs hangja?
Nincs hangja? Badarság!
Minden kicsi pingvinben van egy dal.
Ha kitanítalak,
úgy fogsz dalolni, hogy mindenki libabőrös lesz tőle.
Lássunk hozzá! Először is keresnünk kell egy érzést.
Egy vidám érzést, egy szomorú érzést,
vagy éppen egy magányos érzést.
Megvan az érzés?
Helyes. Akkor most ereszd ki!
Engedd kitörni!
Mit csinálsz?
Engedem kitörni az érzést.
Rá akarsz találni egy szép lányra?
Szeretnél tojást?
Igen.
Akkor dalolj! Nem kell toporzékolás! Egy tapodtat se mozdulj!
Maradj veszteg!
Csillag, csillag, kacsints rám!
Elég!
Jól van. Új próba, új módszer.
Felejtsd el a tested! Nézz bele a lelkedbe!
Érezd az érzést! Hatalmas az érzés.
Olyan hatalmas, hogy kitölti az egész tested.
Ki kell engedned, különben felrobbansz.
- Nyisd ki a pici csőröd! - Bátran!
Úgy, úgy! Emeld fel a fejed, úgy ni!
És zeng... zeng...
Zeng!
Tragédia! Katasztrófa!
Soha nem ért ilyen kudarc.
Soha! Soha!
- Aranyos, amit csinál. - De nem pingvinhez méltó.
Nem baj, ha kicsit más. Legalább van egyénisége.
Ő nem különc. Egyszerű császárpingvin.
Nem kell iskolába járnom.
Mehetek dolgozni veletek.
Megállj! Nem mész sehova, amíg ki nem jártad az iskolát!
Meg kell erősítened a hangszálaidat, világos?
Megpróbálom.
Ez a beszéd. Mi a vége a ''diadal'' szónak?
- ''Dal. '' - Úgy bizony. Egy szép, zengő dal.
Megyek halászni.
Topikám...
Azon az első nehéz nyáron,
amíg a szülők nap mint nap a tengerhez jártak,
hogy ellássák hallal ivadékaikat,
Topi keresett egy helyet, ahol senki nem szól rá,
ahol egy táncos talpú pingvin csinálhatja, amit szeret.
Mit csinálsz itt, vízimadár?
Semmit. Hát ti?
Semmit. Csak leszálltunk bekapni valamit.
Enni akartok? Itt?
Combja vagy szárnya?
Várjatok! Ne bántsatok, én pingvin vagyok!
Ahogy mondod. Az uszikálók, így te is, halat esznek.
A repkedők, például én, halat és uszikálókat esznek.
És mivel mostanában elég kevés a hal...
Nekem járnak a szaftos részek.
- Engedj! - Tűnés, te tollpárna!
Hé! Ebéd előtt nincs veszekedés.
Várjatok! Ezt nézzétek!
Elég vicces, az tény. Ez egyszer fájdalommentesen oldjuk meg.
- Készülj! - Mi az a lábadon?
- Mármint ez? - Jaj, ne, azt ne hozd szóba!
Csőr be! Fogjuk fel ezt utolsó kívánságként!
- Márpedig azt teljesíteni kell. - Kezdődik.
3 szóval felelek:
elraboltak az idegenek.
- Miért kellett megkérdezni? - Kegyelem!
Csőrzár!
Jól figyelj, öcskös! Szörnyek járnak a jégen!
Nem olyanok, mint mi vagyunk.
Nagyobbak, vadabbak, gógyisabbak.
- Tudod, honnan tudom? - Honnan?
Hát elkaptak.
Hihetetlen!
Hogyhogy hihetetlen? Így igaz!
Dekkolok egy sziklán, nézek ki a fejemből,
és puff.
Pingvinformák voltak, randa nagyok.
Lapos volt a képük, elöl a szemük.
Se tolluk, se csőrük, a szárnyuk meg mint két rúd.
Megbökdöstek, megkötöztek, leszíjaztak.
Aztán belém döfték a hegyes micsodájukat.
És akkor elsötétült a világ.
Szörnyű!
És amikor felébredtem, ez már rajta volt a lábamon.
Minden madár rajtam röhögött. ''Mi van, öcsi, megpatkoltak?''
Szörnyen megalázó volt.
És aztán?
Mondom: megalázó volt. Mit akarsz még?
Fel is falhattak volna.
Hát igen.
De a jajgatásom biztos meglágyította a szívüket.
Én is meg tudom lágyítani a ti szíveteket?
Jó kérdés, de nem.
Ne!
Ne bújj a jég alá!
Mássz ki!
Gyere, beszélgessünk még!
Ezt jól megcsináltad!
Ez is a marslakóid miatt van.
- Igenis elraboltak! - Nem eléggé.
- Csend, vagy hívom Angie bácsit! - Hívd csak.
Ne hagyjatok itt! Áldozat vagyok!
- Én meg éhes. - Na, mi a menü?
Egyél halat! Az ma nincs. Egyél pingvint! Ma az sincs.
Felkopik a csőrünk.
A kis Topi lakatot tett táncos szívére,
csendesen meghúzódott dalos ajkú társai mögött,
és csak az ábrándjainak élt.
Milyen csodálatos világ terülhet el messze a jégmezőkön túl?
Van-e olyan hely,
ahol egy pingvin, akinek nincs szívdala,
megértő társakra találhat?
Őseink ezer nemzedékkel ezelőtt...
...az úszást választották a szárnyalás helyett.
Ifjak, kik ma először merültök a tengerbe,
az ő döntésük gyümölcsét élvezitek.
Ínséges időket élünk.
De az ősi pingvinbölcsesség segítségével...
...ezt a próbát is kiálljuk, testvéreim!
- Bla-bla-bla! - De Norma Jean!
Milyen jogon nem avatja felnőtté a fiamat? Kinek ártott ez a gyerek?
Őrizzétek híven szokásainkat, és méltón képviseljétek...
- ...a pingvinek büszke népét! - Gvin! Gvin! Gvin!
Érkezem, óceán!
Mi tartunk egy külön felnőtté avatási ünnepet.
- Komolyan? - Persze!
- Gvin óvjon meg! - Gvin! Gvin! Gvin!
Halkabban!
- Apa! - Memphis!
- Ügyes légy, nagyfiú! - Köszönöm.
- Csak bátran! - Oké!
- Óvakodj az idegenektől! - Persze!
Főleg a leopárdfókáktól és a gyilkos bálnáktól!
Én mondom, Noé:
záptojás volt a kölyök, és az is maradt. Egyszer még bajt hoz ránk.
Srácok!
Várjatok!
Mi legyen?
- Ugorj be! - Előbb te!
Ne már!
Ne lökdöss!
- Ki volt ez? - Ha jól láttam, a bolyhos buci.
Láttok vért?
Mire vártok?
Gloria!
Gloria, szívemnek kórja, báját rám szórja!
Gloria.
- Topi? - Gloria?
Nem volt szándékos...
Vigyázat! Becsapódás!
Gloria? Régóta el akarom mondani, hogy olyan vagy nekem, mint a...
- Halak! - Igen, mint a halak.
Nem! Halak!
Halak!
Ez az enyém!
- Nem ér! - Te fogtál?
Bocs.
Fogtál, Gloria?
- Nem sikerült. - Vidd el ezt.
- Az a tied. - De vedd el!
- Te fogtad, te edd meg! - De tényleg...
Halfarkas! Add vissza!
Engedd!
Engedd el!
Elszalasztottad!
- Lélegzik? - Az lehet, de nem eszik.
Topi! Jól vagy?
Topi?
Itt van a halad.
- Mi? - Edd meg ezt a vacak halat!
Jól van.
Köszönöm.
Szívesen.
E szép napon felnőtté lettünk, egymásba és a tengerbe estünk,
és most halljuk az osztályelsőt, a szép Gloriát!
Mit ütött beléd?
- Topi! - Igen?
- Szerintem te inkább... - Jó, jó.
- Csak hallgasd! Rendben? - Jó.
- Bocs. - Semmi baj.
- Bocs. - Fogd be!
Nagy vagy. Ez gyönyörű volt.
Gyerünk, a magasba a szárnyakkal!
Úgy legyen mindenütt.
Talán van valaki, aki engem keres.
Királynő vagy!
Topi!
- Szégyelld magad! - Jól éreztük magunk!
- Ugorj egy csukafejest! - Máshol rikoltozz!
Jól van, most már abba lehet hagyni.
Reszketek a félelemtől.
Gloria?
Srácok!
Bújjatok elő, vagy én megyek le!
- Ház! - Szép volt!
- Pályacsúcs! - 9,8 pont!
- 10! - Miért?
Gyere, gyere! Hami! Tátsd a szád!
- Puszit a popómra! - Puszit!
Ne menekülj, kis virsli! Bekaplak ketchuppel.
Majd bekapod, ha elkapod!
Jaj, elindult! Fél óra múlva meneküljünk!
Üldöz a csiga.
- Csináld ezt megint, amigo! - Mit?
- A lábaddal... - A kipi-kopit.
- Ja, ezt? - Igen, gyerünk!
- Muti, muti! - Ez csak topogás.
- Ez az! - Ügyi!
Meg tudok ilyet is.
Zseniális! Fantastico!
- Ez fájt. - Bibis lett a butus pofi?
Fáj a feneke! Jaj, dehogy, hisz ez a feje!
Jól vigyázzatok! Tudom, hogy hol laktok.
A szárazföldön!
Csússz erre máskor is!
Pá, pufóka!
Nagyon jó! ''Pá, pufóka! ''
Meddig agyaltál ezen a poénon, haver?
Haláli a dumád!
Pacsit rá! Pacsit rá!
Balra lép, jobbra lép, és topogás, ó jee!
Vigyázz! Vigyázz! Na, figyu!
És hopi! És kopi! A fene megeszi.
Belefájdult a pocim! Pisilni kell.
Nem jössz, Nyurga?
Van valami fontosabb dolgod?
- Nincs. - Akkor szedd a virgácsot, bolyhos! Gyere!
Hé, létra! Szeretsz bulizni?
Bulizni? Azt hiszem, igen.
Akkor mellettünk a helyed.
Mi pörgetjük itt a partit, pajti.
Mambó!
Itt mindenki olyan... lelkendezős.
Lelkendezős!
Pedig le vagyunk törve.
- Szakad a tápláléklánc. - Mindenki kicsit depis.
De azért a bál most is áll.
- Viva el buli! - Nézzétek!
Ez kavicsot eszik.
- Hallottátok ezt? - ''Kavicsot eszik. ''
Kő volt a csőrében.
Az nem sima kő. Az szerelemkavics.
- A fészekhez való. - Aki többet gyűjt, az nyer.
Tudod: csika-bumm-bumm!
Titeket nem érdekelnek a ''csikák''?
Hülyéskedsz?
Nélkülünk nincs a csikáknak bumm!
- De nem gyűjtötök követ. - Nem kő kő!
Nekünk egyéniségünk van! Vonzzuk a nőket! Mint a mágnes!
Lesd a profikat, Nyurga!
- Hé, bébi! - Csikamika!
- Puszinyuszi! - Rám pislogtok?
Gyere ide, megsúgom!
- Tipegj ide! - Tetszik a felhozatal?
Bocs, kicsi fiúk. Kevesek vagytok.
Mit vagy ilyen savanya-nyanya?
Jár a láb, aha, aha! Nem fázol, ha rázol!
És várod a párod. Ha nem kell, nem kényszer.
Na, milyen a lábmunka?
- Ezt ki tanította? - A nyurga!
- Nem idevalósi. - De jó csóka.
- Még egyszer! - Mutassátok azt a csámpás-csattogóst!
- Nem lehet. Bocs, lányok. - Majd máskor.
Csupa kavics van a ti fejetekben, fiúk.
Na, hess!
- Rágja őket a vágy. - Kivárjuk a tojásidényt.
- Akkor támadunk. - Rájuk rontunk.
- Mert az amigók: - Hódítók!
Én nem lehetnék hódító?
Csurig vagy csáberővel. Veszedelmes egyed vagy.
Komolyan mondod?
Ne viccelj, aki így mozog,
azt biztosan falják a nők.
- Nem mondanám. - Halljátok ezt a dumát? Meg kell zabálni!
Mondok én neked valamit.
Az egész bandából utánam te vagy a 2. legjobb fej.
Valakinek a nagy arca eltakarja a Napot.
Savanyú a szőlő, mi? De hé! A nép követel valakit.
Engem!
- Mambó! - Na, gyertek, lányok! Mambó!
És még egyszer! Mambó!
Rázd meg!
Ez olyan béna, hogy az már zsír!
Mama!
M-m-mami!
Gyere, Bolyhos!
De jó gravitálni!
- Ilyen lehetett madárnak. - Madár vagy!
- Ez forró volt! - Gyerünk, gyerünk!
Fiúk! Hova mentek?
- Elvándorlunk! - Áthelyeződünk.
- De mi volt az a valami? - Honnan tudjuk?
- Pingvinek vagyunk. - Pingvinecskék.
De honnan kerülhetett ide? Olyan különös, olyan idegen.
- Miről dumál? - Valami idegenről.
Olyat egyet se ismerek.
- Nem idegen, hidegen! - Rejtélybe botlottunk.
Aggasztó titokba.
Na, és? Üljünk le aggódni?
A végére kell járnunk.
Mondok én neked valamit, Nyurga. Gyere ide! Nem kell félni.
- Választ akarsz? - Igen.
Ennyi kell?
- Semmi más? - Semmi.
Akkor pofonegyszerű:
menj el Luklászhoz!
- Luklász. - Menj Luklászhoz.
- Nagy vagy! - Kösz.
- Várom az elismerést. - Mehet!
- Hajlong! - Zseni vagy!
- Ennyi elég. - Kicsoda Luklász?
- Ő a guru! - Őt kérdezd!
- Ő mindent tud. - Mindent.
- Tényleg? - Tévedhetetlen.
De előbb szerezned kell egy követ.
Figyelmet kérek! Egy intő szó a közönségnek.
Hölgyek! Pórul jár, aki idenéz,
mert a tekintetem megigéz.
Szóltam hozzátok, és most megláttok:
előttetek áll a nagy Luklász, élőben.
Csak itt, csak most, csak egyszer.
Az adományodat kérném.
Jól van.
És most kérdezhetsz.
Seńor Luklász,
eltűnt a feleségem. Él-e még?
Mondd el, mi a jó, mi a tré!
Szóljatok, ó, szellemlények!
Igen! Boldogan él, és gondol rád.
Egy másik hímmel él?
Egy kavics, egy kérdés. Eredj!
Ó, bölcs egyed! Kérlek, arra felelj,
lehetek-e olyan gazdag, mint te?
Álom, édes álom. Eredj!
Gyerünk! Te jössz!
- Bátran! - Kérem, uraim! Sorjában.
- Együtt vagyunk. - Igen.
Nagyon szép kérdése van. Mondd!
Csak ne nézz a szemébe!
Téged raboltak már el idegenek?
Micsoda? Miféle kérdés ez? Eredj!
Várj!
Egy madár lábán van ilyen karika,
és őt elrabolták.
Ez itt az én szent talizmánom.
Talizmán, talizmán!
Maguk a szellemlények bízták rám...
Szellemlények!
...mikor megvilágosodám, és útra keltem...
...a Tiltott Partra.
A csodás part!
Hallod a kart?
- A csodás part! - Jól szól.
Láttad a szellemlényeket?
Hallom őket! A számmal beszélnek.
Úgy ám!
Áthat az erő, attól vagyok én a nyerő.
Elöl volt a szemük? Megbökdöstek? Megkötöztek?
Elég! Megbökdöstek-e? Megkötöztek-e?
Túl sokat kérdezel. Nincs ennyi kavicsod.
Egy kérdésre se válaszoltál.
- Hányat kérdezhet? - Mi is akarunk kérdezni.
Csendet!
Elém hoztátok ezt a jöttmentet.
Ezt a kételkedőt. Aki egy halfarkashoz hasonlít engem.
Visítanak bennem a hangok.
Azt mondják: ''Luklász, ki ez az ostoba?''
Küldd el! Mondd, hogy menjen, és... sokasodjék!
Jut eszembe:
menjünk mind békével, és sokasodjunk!
- Luklász! - Mit beszél?
- Párzásidő van. - Máris?
Jómagam visszavonulok, átadom magam a jámbor élvezeteknek.
- Hölgyek, ki az első? - Én!
Csak sorban! Ne érj a talizmánhoz, drágám!
Állj meg, egy pillanat! Velünk mi lesz?
Luklász! Luklász! Luklász!
Halljátok!
Oly kevés a szeretet a világon.
Forduljatok felebarátotokhoz!
Fel a szárnyakat, borzoljátok fel,
és öleljétek kebletekre!
Gyerünk, hölgyeim!
Ezt a hangot kérném még egyszer!
Mi lehet a titka?
- Ne tapizz! - Luklász mondta.
- Hagyj már! - Nem jó?
Hagyd békén!
Nálatok vannak kavicsok?
- Mi nem gyűjtjük őket. - Miért?
A jégen élünk.
Hogy hódítjátok meg a nőket?
Énekkel.
- Nem mondod! Ez haláli! - Most linkelsz, mit?
Nem. Énekelünk egymásnak.
És ha egy lánynak tetszik a dalod, akkor...
Neked van szíved hölgye?
- Nyurga szépség, akit titokban imádsz? - Akiről sose beszélsz?
Hát, van.
Nézzük meg! Biztosan vannak barátnői.
Hajtsunk nyurgákra!
Nincs esély.
- Ugyan! - Tojásidény van.
Énekelsz, és kész!
Pont ez a baj. Nem tudok.
- Madár vagy. - Tehát tudsz énekelni.
Eldalolom az égnek! Csip-csirip, csi-csíplek!
Hát jó.
Várva vár rám...
- Mit csinál ez? - ... valaki...!
- Félek, énekel. - Ez nem ének.
Ilyen hangot még csak döglött állattól hallottam.
Hát igen. De ha ő énekel, majd kiugrik a szíved.
Igazi romantikus vagy.
- Sebaj, megoldjuk. - Azt mondod?
- Aztat bizony. - Tényleg?
- Igen? - Igen! Mondok neked valamit.
- Gyere ide! Közelebb! Akarsz dalolni? - Igen.
- Bizti? - Bizti.
- Ugratsz? - Nem.
Akkor el van intézve.
Tényleg? Ha tudnék énekelni, minden gondom elszállna.
Énekelni fogsz. Csak csináld pontosan azt, amit mondok!
- Oké. - Mondtam, hogy okézz?
- Nem. - Hanem mit mondtam?
- Hogy csináljam, amit mondasz. - Pontosan azt.
Fiúk! Fiúk!
Fiúk!
Topi?
Topi!
Szia, Gloria! Hola.
Te énekelsz?
Hát persze! Tetszik?
Tetszene, ha tényleg a te hangod hallanám.
Engem is hallasz.
Hát persze.
Fordulj meg!
- Fordulj meg! - Minek?
Miért ne?
Lám csak!
- Gloria. - Mire volt ez jó?
Helló!
Tudom, a méret megdöbbentő tud lenni, de ne félj tőlem! Imádlak!
- Gloria! - Érted égek!
- Gloria! - Gloria!
- Gloria, állj meg! - Gloria, várj meg!
- Nagy hátsó, az kell nekem! - Csitt!
Topi, mondd, hogy képzelted ezt?
Nem volt jobb ötletem.
Gloria, ne menj el!
Gyerünk már!
Gloria. Gloria.
Erre énekelj!
Topi, kínos helyzetbe hozol.
Nem, kedves, nem fog menni.
Tánc!
- Topi! - Viola kisasszony!
Gyalázat!
Mit képzelnek ezek?
Hol van Noé? Ez mégis csak sok!
Nézd, Memphis! Itt a fiad, Topi.
- Topi? - Topi!
Csodajó ez a mambó!
Csodajó bizony. És még jobb, ha táncolsz!
Tessék, Noé! Nézd!
Láttuk a baljós előjeleket, és lám, mi lett a vége? Lázadás!
Elég! Elég!
Hagyjátok abba ezt az őrültséget!
Azonnal abbahagyni!
Gyakoroljatok egy kis önfegyelmet!
Ez az esztelenség, ez a vonaglás megfertőzi az egész közösséget!
Elment a józan eszetek?
- Csak szórakozunk. - Miért baj az?
Mert ez a csúszóstalpúság hozta ránk az éhínséget.
Humorzsák, beszélj érthetőbben!
Szerinte én tehetek róla, hogy kevés a hal.
Hát nem érted? A túlélésünk záloga a jámborság.
Te meg a barátaid a léhaságotokkal...
...megsértitek Gvint.
Azért nem ad halat.
- Ő az évszakok ura. - Mindent ő ad, és ő vesz el.
Dehát, hogy okozna a tánc éhínséget?
Ha nem a pogány bohóckodásod okozta, akkor micsoda?
Egy külső ok. Egy jégen túli dolog.
Sok dolog van, amiről nem tudunk.
- Rejtélyek. - Titkok.
- Szellemek. - Idegenek.
- Ez bolond! - Léteznek idegenek.
- És értelmes lények. - Ez megőrült!
Nem! Talán még nálunk is okosabbak.
Ínséget okoz, és hazudik.
- Mondok valamit. - Ne érj hozzám, vakarcs!
- Hékás! - Így megy ez sorjában:
a vita széthúzáshoz vezet, s a széthúzás maga a vég.
Táncos Talpú Topi, el kell menned.
Sehova nem kell menned, kisfiam.
Épp úgy köztünk élhetsz, mint ezek a vén bolondok.
Ezt bízd rám, Norma!
Apa?
Topi, mondj le az úgynevezett barátaidról,
a furcsa eszmékről és szokásokról!
- Memphis! - Ha buzgón fohászkodunk,
visszatérnek a halak.
- De apa... - Fiam, én is csúszóstalpú,
gondatlan voltam. Annak fizetjük az árát.
Mi köze ennek Topihoz?
- Miattam lett ilyen. - Nincs semmi baja.
- A fiunk nem normális. - De az!
- Én jobban tudom. - Miről beszélsz?
Tojáskorában elejtettem.
Memphis!
Topi!
Szegény kis Topikám!
De anya, nincs semmi bajom.
De igen van, fiam.
Valamennyiünk érdekében hagyd abba az idétlen topogást!
Apád bölcsen beszél. Fogadj szót neki, és bánd meg bűneidet!
Nincs mit megbánnom.
A gőgöd nem hagy választást nekünk.
Várj!
Kérlek, kisfiam! Meg tudod tenni. Nem olyan nehéz.
Ne kérd, hogy változzam meg, mert nem tudok!
A döntés, testvéreim, immár végleges.
Távozz!
- Topi! - Semmi baj, anya. Semmi baj.
De mondok én neked valamit.
Kiderítem, mi történt a halakkal,
és visszajövök.
Engedjetek oda hozzá!
- Nem kell elmenned, Topi. - Ne szólj bele!
- Gloria! - Ez nem igazság.
Hallgass apádra!
Csak rossz szót hallott, s nem tudta, mér'.
Mér', mér' mér'...
Azt mondták, rossz korban, rossz helyen él.
Hogy rossz korban, rossz helyen él.
Így hozták rá a bajt.
Rá a bajt...
- A harag bűnbe hajt. - Bűnbe hajt.
Te elveszett fiú, én nem felejtlek el!
Ilyen fájdalom van bennünk hű barátunkért, Topiért.
Maradjatok magatoknak, nyifnyaf, piti, tutyimutyi, tesze-tosza fityiszek!
Egységben erősek vagyunk.
A bölcsesség útját járjuk.
Úgy legyen!
Hol jársz?
Rá se ránts, Nyurga! Engem is semmirekellőnek tartott az apám.
Mégis mire vittem.
Ne firtassuk!
Semmi gond. Csak meg kell tudnia, mi lett a halakkal.
- Hogy tudná meg? - Majd kitalálja.
- Az idegenek. - Mi?
- Beszélek az idegenekkel. - Hogy találsz rájuk?
- Luklász! - Ő nem nagyon szeret.
Majd meglágyítom a szívét.
- Hogy lágyítod meg? - Lelki terrorral?
- Kegyetlen kínzással? - Kegyes kínzással?
- Énekkel? - Csak azt ne!
''Vár rám valaki... ''
- Reped a jég! - Lavina!
Jó, vettem.
Luklász! Itt vagy?
Luklász!
Luklász?
Rosszkor jöttünk?
Tudjuk, most nincs fogadóórád.
Választ kérek egy kérdésre.
Hol vannak a szellemlények?
Miért nem beszél?
Luklász, valami baj van?
- Transzban van. - Rohamot kapott.
- Botot a csőrébe! - Ki a nyelvét!
Fuldoklik! Szűk az a valami a nyakán.
- Miért csak most szólsz? - Háromra!
Fiúk! Ne! Amigos! Ne csináljátok!
Ez fáj neki!
Jobban vagy?
Luklász, hogy került ez a nyakadra?
- Hát talizmánnak kapta. - A szellemlényektől.
- Nem tőlük kaptad? - Nem.
Ugyan! Félrebeszél.
Úsztál a tengerben, és ráakadt a nyakadra.
Az ki van zárva. Ő a mi gurunk!
Találkoztál akár egyetlen szellemlénnyel is?
Személyesen?
Nem.
Tudtam. Csalás és ámítás.
De ez mégiscsak valakié.
És az a valaki, le tudja szedni rólad.
Mutasd meg, hol találtad, ott majd segítséget kapunk! Mind a ketten.
Egy szó. Három szótag.
Haldokolsz?
Nem, várj! Múlt, elmúlt, elmúlt életed?
Elmúlt a szélgörcsöd.
Elefántfókának képzeli magát.
Nem! Átmenni a hegyeken?
- Túl a hegyeken. - Az elefántfókák földjén.
- A elefántfókák földjén túl? - Túl az elefántfókák földjén.
- Várjatok! - Mi van?
Hangot hallok.
- Már én is hallom. - Hol?
- Távoli hangot hoz a szél. - Topi!
- Töpi? - Töpi?
- Hallgassuk! - Táncos Talpú Topi!
- Gloria? - Gloria!
Gloria?
Üldöz a szerelmével. Nem bír nélküled élni.
Ugye, álmodom, Gloria?
Csak ha én is.
Hogy kerülsz ide?
Ó, a szerelem nem fogyhat el.
És a szív, ha keres, társra lel.
- Istenem... - Merre megyünk, Tipi-topi?
Ha velünk jössz, talán sose jutsz haza.
Nem baj.
Te élhetsz a többiek között, de én nem. És itt se élhetünk együtt.
Hogy vigyáznánk itt a tojásra? Ha esetleg lenne.
Nem kell tojás a boldogsághoz.
Most ezt mondod, de mi lesz, mikor már mindenkinek lesz tojása?
Ott leszel te.
Most fog örök hűséget esküdni neki.
- Gloria... - Kezdi.
Én más vagyok, mint a többiek. Néha kell, hogy egyedül lehessek.
Velem van baj, nem veled.
Nem merek belemenni egy komoly kapcsolatba.
Próbálja elvadítani magától. Lássuk, sikerül-e!
Mondhatsz vagy csinálhatsz, amit akarsz, veled maradok.
Ne tegyél úgy, mintha nem örülnél nekem!
- Ellentámadás. - Látod, pont ez a baj veled:
öntelt vagy!
A versenyző mélyütést vitt be.
- Tessék? - Gloria, a szépséges, a tehetséges!
Mi?
Csak mert kipréselsz pár magas hangot.
Nem tetszik, ahogy énekelek?
Másoknak biztos bejön.
- Másoknak? - Van, aki szereti az ilyet,
- de nekem túl színpadias. - Micsoda?
Csicsás, giccses, affektált.
- Affektált? - Igen.
Ezt pont te mondod, aki szerint menő egy helyben pattogni,
akár egy viszketeg bolha?
Te önfejű, totyogó-motyogó bolond!
Visszavágás!
Ez igazán szép volt tőled, amigo.
Sokkal jobb lesz neki nélküled.
Talál majd egy nyugis pasast, aki megvigasztalja,
szeretik majd egymást, sok gyerekük lesz.
- Ramon. - Aztán Gloria elhízik...
Ramon! Rossz kedve van. Fáj neki a szíve.
Ne tartsd magadban, különben felrobbansz! Ki kell ereszteni.
Engedd el magad! Hadd törjön ki!
Tapintatosan forduljatok el!
Ha elhagyja őt,
a lelkét örök búval tölti el.
Ó, bébi, állj meg hát!
Elég, fiúk!
Nem kell több ének.
Erre azt mondta: ''Elég! Szédülök, Ramon! ''
Hallgatag lettem hát, szinte mogorva. Erre mit mondott?
''Ne zárkózz be! Ne titkolózz! ''
- Hallgass már! - Engedd kitörni!
Hagyd abba! Dugulj már el!
- Sose volt normális kapcsolatom. - Ölelgessétek meg!
- És engedtem kitörni. - Jól van.
- Engedtem kitörni. - Akkor most nyugodj le!
- Bírod még? - Igen.
- Mi ez a szag? - Nem én voltam.
Hé, Nyurga! Téged követünk! Elöl van a helyed.
Ezek az elefántfókák nem pingvinhúson élnek, ugye?
Nem tudom, de azt hiszem, vegák.
- Mik? - Tudod, hínárevők.
Gyere, Luklász! Mehet?
Ugrás van! Ugrás van!
- Mehet? Ugorjunk! - Oké, hajrá!
Én is merek! Én is merek! Beugratom magam.
Hé, oda nézz! Hova?
Tűnjetek innen, pockok! Nem szeretjük a betolakodókat.
- Átutazóban vagyunk. - Mi csak kísérjük őt.
Csak nem akartok átmenni a távoli hegyeken...
...meg a viharos vidéken?
Ha arra van a Tiltott Part, akkor igen.
Ejha!
Akkor biztos összefuttok majd egy pusztítóval.
A pusztítók idegenek?
Azok. Ha meglátnak, miszlikre szabdalnak.
Megölnek mindent, ami az útjukba kerül.
Ők pusztítják a halakat is?
Mindent megölnek.
Irgalmatlanok. Kegyetlenek.
Lehetsz akkora bálna, mint a hegy,
kihúzzák a partra a tetemedet,
felaprítanak, kisütik a zsírod, és megesznek desszertnek.
Ma még böszme nagy bálna vagy,
holnap már...
...desszert.
Ennek véget kell vetni.
Azt mondod? És mi lenne a módszered?
Beszélnem kellene velük.
Meglágyítanám a szívüket.
Remek.
Ha beválik az agyafúrt trükköd, feltétlenül értesíts minket, jó?
Gyere, Luklász, menjünk!
Viszlát, Luklász!
Kellemes kimúlást!
Júj! Elfúj!
- Nyomás! - Gyerünk!
Mindent bele, ez az!
Túl kell élni! Gyerünk!
Mi ez a zaj?
Nincs zaj.
- Nem hörög. - Hol van Luklász?
A bátor pingvin magányosan megy el meghalni.
Biztosan felszállt az égbe.
- Biztos. - Nem, úgy fest, gyalog ment.
Gyertek! Menjünk oda!
Luklász!
Hahó!
Van odabent valaki?
- Nem kell kiabálni. - Még meghall valaki.
Nem néz ki jól a talpa.
- Meg is pihent itt. - Itt hason csúszott.
- Erre ment! - Nem is mondom, itt mit csinált.
- Igen, arra. - Ott van! Luklász!
- Megvagy! Luklász! - Luklász!
- Nézzétek! - Itt vagyunk.
- Hát élsz? - Kitartás! Itt vagyunk veled.
Mit mondasz?
Nézzétek! Egy rakás talizmán.
Tarts ki, Luklász! A közelben vannak.
- Nem hagynak itt ennyi kincset. - Nem ám.
Hé!
- Mondd, hogy béke velük! - Béke veletek!
- Luklász! - Luklász!
- Itt vagyunk.
Bírd ki még egy kicsit!
- Ebből baj lesz. - Nyugalom.
- Nagy baj lesz.
- Akkor rémüldözzünk. - Pánik!
- Hidegtálnak néznek minket. - Zabálna a bálna.
Asszem, végünk.
Semmiképp se essetek a vízbe!
- Semmi fürdőzés! - Ne menj be a vízbe!
Ne menj be a vízbe, Luklász!
Ott van Luklász! Tarts ki!
Maradj függőben!
Viszed innen a nyálas nyelved!
Ne menj be!
Ne menj a víz alá!
Topi!
- Ezek tollaslabdáznak? - Pácolják a husit! Látványkonyha!
Luklász!
Hallelúja! Hallom a hangom.
Luklász!
- Segítség! - Kapj el!
Köszönöm, testvér!
Én nem féltem.
Én gyönyörű testvérem, köszönöm, köszönöm, köszönöm!
Gyere, Luklász!
Elég!
Nagy büdös pechetek van, bálnák.
A nagy Luklásszal álltok szemben.
- És a barátjával, Topival. - Mondj oda nekik!
El innen, sátánhalak!
Hátra arc! Pucolás!
Uszikáljatok haza anyucihoz!
- És mennek! - Tűnés, vagy utánatok úszom!
Levadászlak hetedíziglen.
Szemmel verlek benneteket.
Egész vasbálna-raj!
Ezek a világ urai lesznek.
Hát ők azok!
- Ha igen, nincs mit tenni. - De nem is tudnak rólunk.
Mondok én neked valamit.
Ez itt az út vége. Nincs tovább.
Megtettél minden pingvinileg lehetségeset.
- Megtaláltad őket. - Tanúsítjuk.
Megmondjuk a fapofa társaidnak, hogy félreismertek.
És most induljunk haza rögvest!
Úgy legyen!
- Megtennétek valamit? - Persze.
- Mire gondolsz? - Nézzétek meg, jól van-e Gloria!
- És édesanyám. - Micsoda?
Apának pedig mondjátok meg,
hogy megpróbáltam.
Mire készülsz?
Megyek, visszaszerzem a halakat.
De hogyan?
Adios, amigos!
Amigo! Leugrott!
Madre mia! Ezt nem hiszem el!
Elcipelt a világ végére, itt meg öngyilkos lett?
Nem. Túlélte. Nézzétek!
Eszelős jómadár!
Az első repülő pingvin a világon.
Nemcsak a teste, a lelke is nagy.
Nagy bizony. Nagyobb, mint bárkié.
Én szólok, Luklász,
aki egykor guru voltam.
Akkor is, ha már nem leszel, Táncos Talpú,
mindenki hallani fogja a történetedet.
A harag erőt adott Topinak.
Követte az idegeneket, pedig azok rég eltűntek a szeme elől.
Messzebb merészkedett, mint bárki valaha a pingvinek közül,
oda, ahonnan már nincs visszaút.
Elragadták őt a nagy áramlatok,
vitték, sodorták végtelen óceánokon át,
ismeretlen világok felé.
Bocsáss meg! Megmondanád, hol vagyok?
A mennyekben, pajtás. A Pingvin-édenben.
Ez Császárföld közelében van?
Ott van, ahol akarod.
Ússz egyet, pajtás! A víz valódi.
Azt mondják, az idegenek pontosan olyanok voltak,
amilyennek a halfarkas leírta őket.
Miért veszitek el a halainkat?
Nagyra nőtt, csupasz, lapos képű, csőr nélküli pingvinek.
Miért veszitek el a halainkat? Éhen fogunk halni miattatok.
Ne, ne! Várj!
Istenem!
Üdv Császárföldről! Köszöntelek benneteket!
Miért veszitek el a halainkat?
Biztos, hogy nem ez a szándékotok, de nagy bajt okoztok vele.
Talán nem értitek, amit mondok? Pingvinnyelven beszélek.
Pingvinül! Értsétek meg! Szükségünk van a halakra.
Könyörgök, feleljetek!
Szükségünk van a ha-lak...
3 nap után Topi elvesztette a hangját.
És 3 hónap alatt...
...kis híján az ép eszét is.
Hát megtaláltad a halakat?
Anya?
- Szervusz, kicsim! - Anya.
Bármit is mondtak rólad, Nyurga, mi mindig melletted álltunk.
Most már hazajössz, ugye?
Hagyjátok, hadd egyen!
Egyél csak, ne törődj velünk!
Van itt elég hal nektek is.
Semmi baj, kisfiam. Ráérünk.
Nézd, anya!
Rengeteg hal van itt. Anya!
Anya!
Hé! Hahó!
- A toporgó fiú? - Az lehet.
- Hogy is hívták? - Azt hittem, meghalt.
- Barátaim! - Úgy tűnik, nem.
Figyeljetek! Nagy újságom van.
Tudom, kik veszik el a halakat.
- Akik az eszedet. - Az idegenek!
- Kapcsolatba léptem velük. - Itt a bolond.
Az idegenek viszik el a halakat.
Hívjátok Noét és a véneket!
Topi!
Gloria!
Nem hittük, hogy még visszajössz.
És lám.
- Minden oké, bébi? - Emlékszel Seymourra?
Persze. Szevasz!
Helló!
Melyik a tied?
Mindegyik.
Ők a mi énekcsoportunk. Seymour ritmustant oktat, én pedig bluest.
- Szóval nem... - Annyira egy dal se tetszett.
De jó! Illetve... Úgy értem...
Tudom, kik viszik el a halakat.
Nagyok és csúnyák, de...
...csodás dolgokat tudnak. És ide tartanak.
Nocsak.
Hamarosan megjönnek. Segíteni fognak rajtunk.
Beszéltél velük?
Nem értenek pingvinül, de ez bejön náluk.
- Mit csinál? - Na, ne!
Csináljátok ti is! Erre mindig odafigyelnek.
De hát miért?
Gőzöm sincs, de így van.
- Itt az ugribugri! - A bolond!
Fiúk!
- Bolyhos! - Nyurga!
- Létra! - Amigo!
Volt képed visszajönni?
Azt mondja, találkozott az idegenekkel.
És azt akarja, hogy utánozzuk!
Idegenek márpedig nem léteznek.
Topi! Fordulj meg!
Undok kórság!
Ezt tőlük kaptad?
Igen, de ne féljetek! Szerintem csak arra való, hogy megtaláljanak.
Idevezetted őket? A nyakunkra hoztad az ellenséget?
Egy pillanat! Az előbb azt mondtad, idegenek nem léteznek.
Nem is léteznek.
De ha léteznének, áruló lenne, aki ide hozza őket.
Muszáj eljönniük.
Miattuk nincs halunk, nekik kell tenni valamit.
Csak a nagy Gvinnek van hatalma adni és elvenni.
Nem a nagy Gvin borított fel itt mindent, hanem az idegenek.
A bolond visszatért, hogy gúnyt űzzön a szenvedésünkből.
Éhezünk, és ő azt akarja, hogy ugrabugráljunk.
A bölcsesség szavára hallgatunk,
vagy hagyjuk, hogy megfertőzzön a téveszméivel egy táncoló bolond?
Mutasd csak! Hogy megy az a toporgás?
Mutasd meg!
Nem olyan nagy dolog.
Ne! Ne!
Álljatok ellen!
Úgy!
- Álljatok ellen! - Tartsatok ki!
Ne engedjetek a bűnös kísértésnek!
Zengjen fel hangotok, testvéreim!
Kiáltsátok, hogy nem hódoltok be a bűnnek!
Ti jöttök!
Nagyon jó!
Gyerünk!
Járjon a láb!
Igen! Igen! Erőnk a bölcsesség!
A föld is remegjen,
mert mikor mindenki elmegy,
mi maradunk.
Topi!
Anya? Amigos!
- Anya! - Kisfiam!
- Én gyönyörű kisfiam! - Anya!
- Micsoda macsó! - De szép vagy!
- Bolyhos! - Nagyon vártunk!
- Bezony! - Hol van apa?
A faterod leírta magát.
- Édesapád kicsit... - Mi?
Gyere, megmutatom.
Memphis?
Memphis!
Apa?
Topi?
Tényleg te vagy az?
Testestől-lelkestől.
Azt hittem...
Apa?
Születésed óta...
...mindig rosszul bántam veled.
Apa!
Táncolj vele, drágám!
Táncolj a fiaddal!
Sajnálom, kisfiam.
Eltűnt a lelkemből a zene.
Dehogy tűnt el!
Csak próbálj meg a testeddel énekelni!
Menni fog, hidd el!
Drágám!
Emeld csak egyik lábadat a másik után!
Ez az!
Igen!
- Látod? - Jó érzés.
Ez az!
Apuka!
Magasságos Gvin!
Juj, mami!
Szerintem táncolnod kéne.
Egy elkezdte, most ezrek csinálják.
- Közölni próbálnak valamit? - Mi a gond?
- Az, hogy éheznek. - Ez tarthatatlan.
- Meg kell tiltani a halászatot. - Képtelenség.
Miért kellene bármit is tennünk?
Kit izgat pár madár valahol az isten háta mögött?
Nem hagyhatjuk kipusztulni őket!
Pingvinek nélkül mit sem ér a világ!
Kiírjuk: nincs halászat!
Úgy lesz egyre több,
ha adod és kapod.
Halld, és add tovább!
Ez az! Csikábum! Csikádám!
IVAN BASTIANICH (1981-2005) EMLÉKÉRE
A FILMET
NICK ENRIGHT, MICHAEL JONSON ROBBY McNEILLY GREEN ÉS STEVE IRWIN
EMLÉKÉNEK SZENTELJÜK
Created by Asimov
(HUNGARIAN)