Az idők kezdete óta,
mióta léteznek kislányok e világon,
mindig is voltak...
babák.
De ezek a babák kizárólag...
gyerekbabák voltak.
A kislányok csak azt játszhatták velük, hogy ők anyukák.
Ami jó móka.
Legalábbis egy ideig.
Kérdezd meg édesanyádat.
És ez így ment, amíg...
Magyar felirat: Verdike (szaszcsaba1968@gmail.com)
Igen, Barbie mindent megváltoztatott.
Aztán újra megváltoztatott mindent.
Ez az összes nő Barbie,
és Barbie ez az összes nő.
Meglehet, hogy csupán egy fürdőrucis hölgyeményként kezdte,
de aztán sokkal többé vált.
Lett saját pénze, saját háza,
saját autója, saját karrierje.
És mert Barbie-ból bármi lehet, a nőkből is bármi lehet.
És ezt az üzenetet kapják
a mai kislányok az igazi világban.
A kislányok olyan nőkké válhatnak,
akik bármit elérhetnek, amit csak éppen akarnak.
Hála Barbie-nak,
a feminizmussal és a női egyenjogúsággal kapcsolatos minden egyes gond
megoldódott
Vagy legalábbis a Barbie-k ezt hiszik.
Elvégre ők Barbieföldön élnek.
És miért pont én ábrándítsam ki őket?!
Íme itt az egyik ilyen Barbie,
aki élete legszebb napjait éli minden nap.
* Mikor felébredek a saját rózsaszín világomban *
* Körbe nézek és máris itt a sok barinő *
* Szia, Barbie! * - Szia! * Ez annyira menő! *
* Ragyogunk és a medence mellett sakkozunk *
* Gyerünk, fontos dolgok várnak ránk *
* Ez ő, ez is ő és én, és te *
* A rózsaszín mindenhez passzol *
* Tetőtől talpig ragyogó, mindig útra készen *
* Rózsaszínben lehet akár iszogatni *
* Szeretjük a több színt is de a rózsaszín az igazi *
* Mibe bújjak? Legyen csinos vagy elegáns? *
* Bármi legyen, így is úgy is briliáns *
* Hé, Barbie! A stílusod csúcskirály *
* Ha az egy tükör lenne tökéletes mosolyt láthatnál *
* Körbe-körbe, körbe-körbe *
* Ez az Barbie! Hajrá, Barbie! *
Ez az, Barbie! Hajrá, Barbie!
* Gyerünk, fontos dolgok várnak ránk *
* Ez ő, ez is ő és én, és te *
* A rózsaszín mindenhez passzol *
* Tetőtől talpig ragyogó, mindig útra készen *
* Rózsaszínben, igazi rózsaszínben lehet akár iszogatni *
* Szeretjük a több színt is de a rózsaszín az igazi *
R - Ragyogó
O - Okos
ZS - Sosem zsémbes
A - Atom!
Amikor a Barbie-val játszol,
nem kell levinned őt a lépcsőn, kihoznod az ajtón, meg ilyesmi.
Csak fogod őt és oda teszed, ahova éppen akarod.
* Szállj velem! *
A csillagos ég a határ.
Szia, Barbie!
- Szia, Skipper! - Szia, Barbie! - Szia, Midge!
Midge Barbie terhes barátnője volt.
De inkább ne mutassuk őt. Forgalmazását beszüntette a Mattel.
Mert egy terhes baba azért már túlzás.
A lényeg, hogy Barbie-ra ma is egy csodálatos nap vár.
Szia, Barbie!
- Szia, Barbie! - Jó reggelt, Barbie!
Szia!
- Legyen szép napod! - Jó reggelt, Barbie!
Szia!
Hölgyeim!
Fordulj a melletted álló Barbie-hoz.
Mondd neki, hogy szereted, bókolj neki.
Riporter Barbie, bármit kérdezhetsz tőlem.
- Hogy lehetsz ilyen káprázatos? - Erről nem nyilatkozom.
Komolyan, nem nyilatkozom.
Imádlak titeket.
És az újságírói Nobel-díj idei nyertese:
Barbie!
Keményen dolgozom, szóval... megérdemlem.
És az irodalmi Nobel-díj nyertese: Barbie!
- Te a nemzedékünk hangja vagy. - Tudom.
Szerintünk a pénz nem beszél,
és a vállalatokat nem illeti meg a szólásszabadság joga,
és mikor igényt formálnak erre a jogra,
akkor megpróbálják átalakítani a demokráciánkat plutokráciává.
Most elérzékenyültem, és fel is vállalom ezt.
Nem esik nehezemre egyszerre értelmesnek és érzelmesnek lenni.
És ez nem csökkenti az erőmet,
Hanem növeli.
Szia, Barbie!
Barbie bármire képes!
- Szia, Barbie! - Szia, Barbie!
Miénk az ég!
Ez az!
* Viszlát! *
Barbie-nak mindennap jó napja van.
Viszont Kennek csak akkor van jó napja, ha Barbie ránéz.
- Szia, Barbie! - Szia, Ken!
- Szia, Barbie! - Szia, Barbie!
Szia, Barbie!
Szia, Ken!
- Szia, Ken! - Szia, Ken!
- Szereztem magunknak fagyit. - Zsír!
- Szia, Barbie! - Szia, Barbie!
- Szia, Ken!
- Szia, Barbie! - Szia, Barbie!
Szia, Barbie!
- Szia, Barbie-k! - Szia, Barbie-k!
Szia, Barbie!
Ó! Szia, Alan!
Alan-nek nincsenek változatai. Ő csak Alan.
Igen...
és elég fura érzés.
Hé, Barbie! Ezt nézd meg!
Ken!
Jaj, ne!
- Te jó ég! - Ez biztosan fájt!
- Ken? - Ó! Szia, Barbie!
- Szia! - Mennyit láttatok belőle?
Láttuk az egészet.
Most szépen állj fel!
- De erősek vagytok! - Állj szépen lábra!
- Jól vagy? - Ja.
Úgy tűnik, hogy ez a part keményen kifogott rajtad, Ken.
Ha nem lennék súlyosan sérült, part helyett padlót fognál, Ken.
- Bármikor lerendezlek, Ken. - Fogd a fagyim, Ken!
Jól van, Ken, itt vagyok.
Rendezzük le!
Ha valaki le akarja őt rendezni, előbb engem rendezzen le.
Mindkettőtöket lerendezlek, akár egyszerre.
Magadat sem tudod lerendezni, hogy tudnál mindkettőnket? Semmi értelme.
- Kenek? - Miért kapod fel a vizet?
- Lerendeznél? - Nem lesz semmilyen lerendezés!
Vili?
Menjünk!
Oké, oké...
Mindjárt rendbe hozunk.
Mehet!
- Barbie, fogd a kezem! - Nincs baj.
Maradj velem, Barbie!
Remek, még csak el sem törött. Kutyabaja.
Szörfözni sokkal veszélyesebb, mint azt sokan gondolják.
Nagyon bátor vagy, Ken.
- Köszönöm, Barbie. - Ja.
Még csak nem is szörföző vagyok.
- Tudom. - És vízimentő sem.
- Nagyon elterjedt tévhit. - Túlságosan.
Igazából az én munkám...
- Annyi, hogy strand. - Persze!
- És milyen jó munkát végzel. - Azon nyomban felépülsz.
Igazából, mire ezt kimondtam, már fel is gyógyultál.
- Elképesztő! - Bizony!
- Hé, Barbie! - Igen?
- Elmehetek hozzád ma este? - Persze!
Nem tervezek semmi komolyat, csak egy nagy partit,
az összes Barbie-val, tánccal és dalolással.
Ott a helyed.
- Akkor, rendben? - Persze, oké.
- Szia! - Oké, cső!
- Szia, Barbie! - Szia, Ken!
- Csini vagy, Barbie! - Kösz, Ken!
- Szia, Ken! - Szia!
- Szia, Barbie! - Szia, Barbie!
Mizu, Ken?
Hé, Barbie, ezt nézd!
Lefogadom, hogy ilyet nem tudsz, Ken.
Mi?
- Isteni a parti, Barbie. - Köszi, Barbie!
Igen! Ez az este tökéletes.
Tökéletesen tökéletes!
Ragyogó vagy, Barbie.
- Köszi, Barbie. Ragyogónak is érzem magam. - Hát még én!
- Ez a legjobb napunk. - A legeslegjobb.
És az volt tegnap is, és az lesz holnap is.
És holnapután is, és még szerdánként is.
Mától mindennap, örökké!
Szoktatok a halálra gondolni?
Nem tudom, ezt honnan...
Majd meghalok, hogy táncolhassak!
Most már mehetsz.
- Gondoltam nálad éjszakázhatom. - Miért?
- Mert mi egy pár vagyunk. - És az mire jó?
Igazából nem tudom.
De nem akarom, hogy itt légy.
- Ken miatt? - Ken csak egy kedves barát.
És ez az én álomházam, ez Barbie álomháza.
Nem Ken álomháza, igaz?
- Mint mindig. - És ma csajos esténk van.
Gyerünk, Barbie! Pizsi parti!
- Gyere már, itt az elnök is. - Bizony ám. Szívesen.
- Minden este csajos este - Minden este. Mindörökké.
- Minden este. - Örökkön-örökké.
- Jó éjt! - Jó éjt!
Én is szeretlek.
Csajos este! Csajos este!
Nekem sajnos mennem kell.
Csajos este! Csajos este!
Jó éjt, Barbie-k! Már egyáltalán nem gondolok a halálra.
* Mikor felébredek a saját rózsaszín világomban *
* Körbe nézek és máris itt a sok barinő *
* Szia, Barbie! * - Szia... * Miért vagy olyan feszült? *
* Talán a halál kitörölhetetlen gondolata az oka? *
* Gyerünk, fontos dolgok várnak ránk *
* Ez ő, ez is ő és én, és te *
* A rózsaszín mindenhez passzol *
* Ez jéghideg! *
* Tetőtől talpig ragyogó, mindig útra készen *
* Rózsaszínben - ne aggódj, lehet akár iszogatni *
* Szeretjük a több színt is de a rózsaszín az igazi *
P - Pánik.
I - Ijedség.
N - Nemtetszés.
K - Halál.
Ez az, Barbie!
Hajrá, Barbie!
Ez az, Barbie!
Jól vagy?
Szia, Barbie!
Jól vagyok. Soha jobban.
Remek szurkolás.
Gyere, Barbie, szaladjunk a víz felé.
Oké.
A lábam!
Jaj, ne!
- Szia, Barbie! - Jól vagy?
- Igen, Barbie, csak elestem. - Elestél?
- Szégyellem magam. - Barbie sose szégyelli magát.
Tudom, Barbie. Én sem tudom ezt hova tenni,
de a lábam, a sarkam lement a földre.
- Már nem lábujjhegyen állok. - Semmi baj, hadd lássam.
Lúdtalp!
- Hagyd abba, Ken! - Bocsánat.
Tudom, hogy sztereotipikus Barbie-ként
nem elemzem az egymást követő események okozati viszonyát,
de történtek dolgok, amik összefügghetnek ezzel.
Rossz lehelet ma reggel, hidegzuhany, aztán leestem a tetőről.
- Meghibásodtál. - Mi? Nem! Én csak...
- Emily? - Ilyen hibát én még nem láttam.
Csak hajproblémák szoktak lenni.
Sajnos ezzel Furcsa Barbie-hoz kell menned.
- Még sosem kellett Furcsa Barbie-hoz mennem. - Mert még sosem hibásodtál meg.
Azt hallottam, hogy régen ő a legeslegszebb Barbie volt,
de aztán valaki a valóságban túl durván játszott vele.
És most úgy kell más Barbie-kat tökéletességre segítenie,
hogy közben ő maga egyre tökéletlenebb lesz.
Furcsa Barbie-nak csúfoljuk a háta mögött, és szemtől szembe is.
De ő tényleg furcsa.
Miért spárgázik mindig?
Biztos sosem vennék magassarkút, ha ilyen lábam lenne.
Hahó!
Vau!
Ugat.
Vau!
Ugat.
Szia!
Mi a szitu, csinibaba?
- Szia! - Üdv!
Üdv a Rémálom házban.
- Szia, örvendek. - Én is örülök.
Bocs a kutyaszar miatt. Mit tehetek érted?
Azért jöttem, mert van egy kis gond a lábammal.
Az, hogy...
- Lapos! - Igen.
- Ilyet még sose láttam. - Tényleg?
Oké, de tudsz... ezen segíteni?
- Te sztereotipikus vagy, igaz? - Aha.
Ez a te Kened...
- Csodás kis protein-pite! - Azt hiszem.
De megnézném azt a szép sima részt a lába között.
- Halljam, mi előzte meg ezt? - Semmi!
Csak egy nagyon kellemes röplabda-meccs.
- Ennyi? - A halál gondolata...
Micsoda?
Talán...
- A halál gondolata? - A halál gondolata?!
Az gond?
- Mi az? - Hallottam erről.
Persze, nem hittem, hogy lehetséges.
De megtörtént.
Úgy bizony! Kinyitottál egy portált.
- Nem nyitottam portált. - De valaki igen.
És most van egy nyílás
a kontinuumon, ami a membránt alkotja Barbieföld és a valóság között.
Ha tökéletes sztereotipikus Barbie akarsz újra lenni,
akkor babám ezt orvosolnod kell.
Vagy pedig egyre furább leszel. Nézd a combodat!
- Ez meg mi? - Narancsbőr.
- Szét fog terjedni mindenhova. - Mi?
Aztán pedig jön majd depi, a hiszti, meg a szeszély.
Nem!
Mit kell tennem?
El kell menned a valóságba.
És meg kell találnod a lányt, aki játszik veled.
- Játszik velem? - Mindnyájunkkal játszanak, szívem.
De általában fennáll egy elhatárolódás. Köszi.
Van egy lány, van egy baba,
és nem szabad egymásba folyniuk.
- Egymásba folynak? - Igen.
A lány, aki játszik veled biztosan szomorú,
és az emberi gondolatai és érzései
belezavarnak a te babaságodba.
De hát miért szomorú?
Elintéztük, hogy az igazi világban minden nő élete boldog és teljes legyen.
Azt nem tudom, de gyanítom, hogy ebben te is benne vagy.
- Én? - A portált ketten nyitják.
De én sosem akartam mást,
csak hogy minden pontosan úgy maradjon, ahogy van.
Akárhogy is, most már ti ketten elválaszthatatlanul összekapcsolódtatok.
Segíts rajta, hogy segíts magadon.
Akkor...
Nos, melyik legyen?
Visszatérsz a régi életedbe és elfelejted ezt az egészet,
vagy elindulsz, hogy megtudd az igazságot a világról.
Neked kell eldöntened.
Az első. A tűsarok.
Nem.
Fussunk neki újra.
- Be kell vállalnod. - Nem akarom.
Baba, figyelj! Tudni akarod az igazságot, oké? Ezt választod.
Nem Kalandvágyó Barbie vagyok, hanem sztereotipikus Barbie.
Rám gondolnak, amikor azt mondják, Gondolj Barbie-ra!
És íme!
Kiborítasz. Kiborító vagy.
- Ez kiborító. - Oké.
- Most felejteni akarok. - Nem! Ezt fogod csinálni!
Azért kérdeztem meg, hogy ezt a saját döntésednek érezd.
Akkor nincs más lehetőség?
Nincs. A te dolgod az, hogy megold ezt a problémát.
Ne engem hibáztass. Ezt a Mattel találta ki.
- De nem akarom! - Jó, legyen narancsbőröd. Nekem mindegy.
Nem, nem, nem! Legyen!
Küldj át a portálon.
Jó, igazából nincs portál. Ez amolyan metafora.
Az úton mész, előbb sportkocsi, aztán motorcsónak,
majd űrrakéta, aztán tandembicikli,
majd lakóautó, végül motorosszán,
ami elvisz téged egészen a hírhedt Los Angeles államig,
ahol neont és görkorcsolyát öltesz,
és belépsz Kalifornia országába.
Elég fura. Ne agyalj rajta túl sokat.
És ha odaérek, hogy fogom megtalálni a lányt?
Megtalálod.
Oké.
- És hogy jövök vissza? - Ahogy mentél, csak visszafele.
Vagyis előre kell mennem, csak fordított sorrendben?
- Ne bonyolítsd túl! - Oké.
Tudnod kell,
ha nem találod meg őt, és oldasz meg mindent,
ami csúf, az még csúfabb lesz, és ami furcsa, az még furcsább.
És olyan leszel, mint én.
Bocsánat.
Megértem.
És már meg is szoktam. Szóval, hiszek benned.
- Köszönöm. - Menj! Ügyes légy!
Szeretlek!
- Szia! - Szia!
Jó utat a valóságba, és sok sikert
a világunkat az övéktől elválasztó membrán kijavításához,
hogy ne kapd el a narancsbőrt!
- Úgy néz ki, nélküled megy. - El vagy tévedve, Ken.
Igazából hívott magával.
- De azt mondtam, inkább maradok. - Miért?
- Netán félsz? - Dehogy!
Lefogadom, hogy félsz, és nem is akarja, hogy vele menj.
Rossz felére fogadsz a dolgoknak, én a másik felére fogadok.
- Tényleg? - Tényleg.
És az mi is?
Nem is tudod.
Nem akarok elmenni. Okot keresek, hogy maradhassak.
- Akkor maradj! - Nagyon fogtok hiányozni.
Jó lenne, ha velem jönne valaki,
de nem lehet. Egyedül kell mennem.
Milyen madárra gondolok?
- Verébre. - Delfinre. Ja, nem! Madárra?
- Pelikánra. - Ejnye!
Hiányozni fogsz, Barbie.
Egyhamar visszajövök jó lábbal, és elfeledjük ezt az egészet.
És megnézheted mi minden jót tettünk a világgal.
Igazi hősként fognak ünnepelni.
Körülrajong majd sok hálás nő, aki Barbie-nak köszönheti a csodás életét.
Biztos, hogy minden nő köszönetet mond majd neked, és megölelget.
Igen! Milyen igazatok van!
Indulok is.
Sziasztok!
- Viszlát, Barbie! - Viszlát!
Viszlát, Barbie! Sok sikert a valóságban.
Győzd le narancsbőrt.
* Voltam az orvosnál, jártam a hegyek között *
* Néztem a gyerekeket, ittam a kút vizéből *
* Több válasz is létezik ezekre a kérdésekre *
* És elég kusza útvonal vezet el hozzájuk *
* Minél kevésbé keresem másban az okokat *
* Annál közelebb kerülök az igazsághoz *
* - Annál közelebb kerülök... - Annál közelebb kerülök... *
- Mit keresel itt? - Veled megyek.
- Nem, kérlek szállj ki! - Nem lehet.
Fogadást kötöttem Kennel,
és menőnek kell maradnom Ken szemében.
- Ken nem menő. - Nekem az.
Csak hátráltatnál.
És ha van ott strand?
Akkor kell valaki, aki profi abban.
Hoztál magaddal görkorcsolyát?
Nélkülük egy lépést sem teszek.
Kérlek!
Oké.
Akkor rajta!
- Előre ülhetek? - Nem!
VALÓSÁG ERRE!
Így történt, hogy Barbie és Ken elindultak nagy kalandjukra
a valóságba.
- Szia! - Szia!
Barbie!
Ez az!
Hát ilyen a valóság!
Barbie, mondtam, hogy lesz strand.
Igen!
Ez igen!
- Most mi van? - Kérünk egy mosolyt, szöszi!
- Miért bámulnak ennyire? - Ja, és engem is bámulnak.
Nem semmi!
Kellemetlen érzésem van.
Nem tudom a jó szót erre...
Érzékelem a zavart, de...
mintha én okoznám ezt.
Én semmit nem érzek ebből. Én azt mondanám, hogy csodálnak.
De nem tolakodóan.
És rosszindulatnak nyomát sem érzem.
Én nagyon is érzem a rosszindulatot.
Oda nézz, egy építőtelep!
Töltődjünk fel jó női energiával.
Hölgyek!
Jár ehhez köret is?
Ha azt mondom, nagyon dögös vagy, rossz néven vennéd?
- Ma nem néztetek tükörbe? - Bébi, angyali vagy!
Látom magamat a rucidban.
Nem tudom pontosan, hogy mire utaltok a megjegyzéseitekkel,
de az az érzésem, hogy kettős értelműk volt.
Tájékoztatásul közlöm, hogy nekem nincs vaginám.
Neki pedig nincs pénisze.
- Nincsenek nemi szerveink. - Előfordul.
Nekem megvan... minden szervem.
Fura, mert azt hinnéd, hogy pihenőidőben egy építkezés
rendesen duzzadna a női erőtől.
Ez pedig annyira...
férfias volt.
Mintha itt minden...
fordítva lenne.
Nicsak!
- A Legfelsőbb Bíróság. - Annyira okosak.
- Imádom a tornadresszed. - Én meg a könyökvédőd.
Azt hiszem, át kéne öltöznünk.
Jól nézünk ki.
- Menő ez a rojt. - Meg a farmer is.
Hékás!
Ezt ki is kellene fizetni.
- Több ruhában még jobban néz ki. - Több van a képzeletre bízva.
Tudod mit? Tartsd meg!
Furcsa Barbie azt mondta, megtalálom a lányt,
de fogalmam sincs, hol keressem.
Mit tenne egy okos Barbie?
Ki kéne ürítenem az elmémet, hogy gondolkodni tudjak.
Ki játszik velem?
Utálom a gondolkodást. Annyira unalmas.
Minél gyorsabban rájövök, annál hamarabb jutunk haza.
- Mit kéne tennem? - Ken! Menj el sétálni!
- Egyedül? - Igen. - Tényleg? Hova?
Bárhova.
- Arra mehetek? - Igen. Oké.
- Ne menj messzire! - Oké!
Elnézést, uram.
Kösz, haver.
- Ez most férfimunka volt. - Remek edzés.
Férfi, férfi, férfi!
- Te vagy a férfi! - Nem, te vagy a férfi.
Férfi, férfi, férfi!
Nem aggódom emiatt.
Ne most, Margaret! Kezet rá!
Annyira menők vagyunk!
Igen!
ADOMÁNY
Ez...
fájdalmas...
mégis jó.
Annyira gyönyörű vagy.
Tudom én!
Barbie!
Igen!
- Rájöttem! - Rájöttem!
- Mondd el! - Először te!
- Akkor egyszerre. - Oké.
- Iskolában van! - Férfiuralom van!
- Micsoda? - Iskolában van?
De te mit mondtál?
- Semmit. - Oké.
- Menjünk az iskolába! - Oké!
Menjünk!
MATTEL KÖZPONT LOS ANGELES, KALIFORNIA
- Halló! - Itt Dan az FBI-tól.
Itt Aaron a Matteltól.
Teszek rá, hogy mi a neve, Aaron.
- Mi maga? Egy gyakornok? - Nem...
- Két babájuk elszabadult. - Az lehetetlen. Honnan veszi...
Ne pofázzon, Aaron! Két szőkeség, Barbie és Ken nevűek.
Görkorcsolyáznak Santa Monicában.
Ebben a Mattelnek kell intézkednie.
- Ne bénázza el, Aaron! - Nem fogom.
Hát ez gáz. Nagyon nagy gáz.
- Mi? - Történt már ilyen.
Milyen? Mikor?
Hallottam, hogy 10 éve egy Skipper nevű nő
beállított egy családhoz Key Westben, azt mondta, bébiszitter.
És szörfözni vitte a bölcsődést.
- Jesszus! - Tudom.
Valahogy megoldották és eltussolták az ügyet, de ez most...
komoly.
- Legfelülre megyek. - Senki nem mehet legfelülre.
- Nekem muszáj. - Nem biztos, hogy visszajössz.
Tudom.
LEGFELÜLRE
- Helló! - Szia, Aaron!
- Új rajzok? - Igen.
Elkezdtem ilyen extrém terveket készíteni.
- Tényleg mások. - Az a Halálra Gondoló Barbie.
Narancsbőrös Barbie.
Szégyenkező Barbie.
Oké, figyelj! Beszélnem kell a nagyfőnökökkel.
- Nem. - Muszáj.
- Nem. - És fogok is.
Aaron, vezetőségi ötletbörzét tartanak, senki nem mehet be.
... erőt adunk a lányoknak. Mindig!
De igazából mit árulunk mi?
Elmondom. Álmokat árulunk. Elképzeléseket.
És a szikrát.
Mennyire izgalmas és szenvedélyes!
Ha a szikrára gondolok, mi a következő gondolat?
Női befolyás.
Elnézést!
- Ki maga? - Aaron Dinkins, uram.
Egy fontos értekezlet közepén vagyunk, Aaron Dinkins.
De úgy hiszem, ezt hallani szeretné, uram.
Írja meg email-ben! Elküldheti A.N.V.-re.
A Nap Végéig.
Klassz!
Esetleg elsuttoghatnám, uram?
Rendben, suttogja el!
Nem!
A székre mutatott.
Jól van.
- Jól van? - Jól van.
Újabb Skipper Key West-ügy.
Már elnézést,
de az Skipper volt, uram. Ez viszont...
Barbie.
Ha kitudódik, hogy a babáink átjárnak Barbieföldről Los Angelesbe,
és önmaguk életnagyságú változataként...
itt járnak köztünk,
Az nagyon rossz lenne.
Barbie, itt a valóságban?
Az lehetetlen.
Egyértelműen vészhelyzet van, uraim.
Katasztrófikus!
- Nem hangsúlyozhatom eléggé! - Mi?
- Mi is a neve? - Aaron Dinkins, uram.
- Aaron Dickinson? - Dinkins.
Tessék, Aaron.
Barbieföld egy alternatív valóság, vagy egy olyan hely,
- amit elképzeltünk. - Igen!
Olyan, mint egy svéd város.
Aaron Dinkins.
Svéd.
Bizony.
Hány kiló maga?
Nem érdekes.
Be kell vetnünk a dobozt.
Csak akkor nyughatunk, ha a baba újra a dobozban lesz.
Nézd, Davy Crockett Általános Iskola, mint a látomásomban.
Férfi lóháton.
Mindenféle furcsa érzés támad bennem.
Például félek, de nem egy konkrét dologtól.
- Az mi lehet? - A szorongás.
A gyerekek miatt. Borzalmasak ebben a korban.
Én remekül vagyok.
Mert nem az apukák szenvedik meg.
Valahol itt kell lennie. Gyorsan meg kell találnunk.
Addig beugrok a könyvtárba kamionos könyveket nézegetni.
- Oké, de ne csinálj balhét. - Nem fogok!
Te mit akarsz?
Hogy hívják azt a lányt?
Ő Sasha.
- Szia, Sasha! - Ne szólj hozzá!
Sasha megszólíthat, de te soha nem szólhatsz Sashához.
- Porig aláz. - Ne félj!
Én mindenki szerint menő vagyok és gyönyörű.
Köszönöm.
Helló, hölgyek! Sasha!
Mizu?
Te ki vagy?
Az abszolút kedvenc hölgyed.
Barbie!
Te tényleg Barbie-nak hiszed magad?
- Igen. - Ez hibbant.
Tán a bolondok házából szökött meg?
- Te tényleg Barbie vagy? - Agyatlan csinibaba?
Ugyan, Barbie nem agyatlan. Barbie orvos, ügyvéd, szenátor,
- meg Nobel-díjas is. - Szóval te Nobel-díjas vagy?
Jaj, én nem. De...
Barbie az. Bizony.
Nem akartok hálásan megölelni engem?
Mert a kedvenc játékotok vagyok.
Nem játszottunk Barbie-val öt éves korunk óta.
Én utáltam a hajasbabákat.
Én Barbie-ztam, ha épp unatkoztam.
Én imádtam Barbie-t.
A lényeg, hogy mindig szörnyű voltál.
Szörnyű voltam?
Miért?
- Gyerünk, Sasha! - Adjál neki!
Taposd el!
Oké, Barbie.
Vágjunk bele!
Rossz érzést okozol a nőknek, amióta csak kitaláltak téged.
Ennek épp az ellenkezője igaz.
Benned van minden, ami rossz a kultúránkban.
Szexualizált kapitalizmus, irreális szépségideál.
Nem, nem, nem! Leírtál valami sztereotipikusat.
De Barbie...
- sokkal több annál. - Nézz magadra!
De én egy sztereotipikus Barbie vagyok.
50 évre visszavetetted a feminista mozgalmat.
Rombolod a lányok természetes önbecsülését,
és gyilkolod a bolygót a konzumizmus dicsőítésével.
Nem, én azért vagyok, hogy legyetek boldogok és erősek.
Erős is vagyok. És azelőtt, hogy megjelentél és Barbie-nak adtak ki magad,
sok évig nem gondoltam rád, te fasiszta!
Oké.
Megint kezdődik.
Most nagyon... Megbocsátanátok?
Igazán jó volt csevegni veletek.
Sosem figyelnek.
FÉRFIURALOM FÉRFIAK ÉS A HÁBORÚJA
PATRIARCHÁTUS LOVAK
Elnézést, uram! Mondana egy időt?
- Te tisztelsz engem. - Bocs, de nem tudja, hány óra?
Nem, nem tudom.
Oké.
Miért nem beszél Barbie a patriarchátusról,
ahol, ha jól értelmezem, a férfiak és a lovak uralkodnak?
Persze.
- Én ott fogok szerencsét próbálni. - Jól van.
Elfogadok egy magas beosztású jól fizetett állást.
Ahhoz kell egy MBA-fokozat. Sokunknak PhD-je is van.
- Nem elég férfinak lenni? - Mostanában az inkább hátrány.
Hát akkor ti nem csináljátok túl jól a patriarchátust.
Nem, azt...
Azt mi jól csináljuk. Csak most ügyesebben titkoljuk.
Nem, nem végezhet el csak egy egyszerű vakbélműtétet.
- De hát férfi vagyok. - De nem orvos.
- Kérem! - Nem!
- Beszélhetek egy orvossal? - Most azzal beszél.
- Hozna nekem egy kávét? - Nem.
- Kérek kattintós tollat. - Nem.
- Fehér köpenyt és egy éles izét. - Nem!
- Ott is van. Doktor úr! - Hívják a biztonságiakat.
- Jelentkeznék a strandmunkádra. - Vízimentő akarsz lenni?
Ahhoz nem értek, hogy oda bemenjek, ahhoz értek, hogy magabiztosan álljak itt.
De itt senki sincs veszélyben.
Ne is legyen. Nem értek a mentéshez.
- Akkor nem vehetlek fel. - Itt még strand sem lehetek?
Fasisztának tart engem?
Pedig nem uralom sem a közlekedést,
sem a kereskedelmet.
- Hát itt vagy! - Jaj, ne!
Kudarcot vallottam.
Találnom kell egy helyet, ahol igazi patriarchátust csinálhatok.
- Miss Barbie? - Simán csak Barbie.
Velünk kell jönnie, kérem.
- Kik vagytok? - A Mattel.
- Mattel? - Mattel!
Hála az égnek! Kérlek, vigyetek egy főnökhöz.
Itt minden fordítva van. A pasik tárgynak néznek.
A lányok utálnak. Mindenki bolondnak néz,
és folyton letartóztatnak!
- Beszállna, hölgyem. - És megtanultam sírni is.
Először csak egy könnycsepp volt, de aztán jött rendesen.
Mit tegyek? Üljek be Barbie-val abba a félelmetes fekete autóba?
Bár örülnék, ha lenne egy olyan autóm.
Igaz.
Nem lesz baja. Ők a Mattel.
- Igen. - Tudom már!
Visszamegyek Barbieföldre és kiokosítom a Keneket.
Gyönyörű lesz.
- Oké. Mi arra megyünk. - Irány Barbieföld!
- Szia, nyuszi bú-bú! - Ne nevezz így!
Bocsánat.
Gond volt a melóban, ezért hamarabb eljöttem,
így most elmehetünk fagyizni.
Hála az égnek, hogy beviszik azt az ütődöttet.
Azt a fogyatékkal küzdő nőt. Barbie-nak hiszi magát.
- Mit mondtál? - Barbie-nak hiszi magát.
Tényleg ezt hiszi.
Most mit csinálsz? Mit művelsz?
Anya! Anya!
Anya, ülj vissza a kocsiba!
Most szórakozol?
Anya!
A Mattel! Hát persze, hogy ti hoztatok át ide.
Mert biztosan nem az a Sasha tette.
Kösz a fuvart. Máris jobban vagyok.
Az anyahajó!
Barbie! Örülünk, hogy itt vagy!
- Helló! - Kérsz egy kis ásványvizet?
Igen! Köszönöm.
Megszoktam, hogy sosincs benne semmi.
Köszönöm.
Már nagyon vártuk ezt a személyes találkozást.
Persze. És mit tegyek azért, hogy ne legyen rés a téridő-kontinuumon?
Hogy visszakapjam a lábam, nem legyen narancsbőröm,
és ne váljak Furcsa Barbie-vá?
Épp most vitattuk ezt a témát.
És igen alapos megfontolás után, nagyon örülnénk,
ha beállnál abba a nagy dobozba.
A doboz visszajuttat téged Barbieföldre, és minden pont úgy lesz, ahogy volt.
Szerintem előbb Kent kéne visszaküldeni.
- Kent? - Tudjátok, Kent. Barbie és Ken.
- Persze, Ken! - A pasi, persze.
Irány Barbieföld!
Most biztosan hányni fogok...
Ken miatt nem kell aggódnunk.
Soha.
- Oké, akkor most megyek is a dobozba. - Helyes!
Igen!
De ha már itt vagyok, beszélhetnék a vezérigazgatónővel?
A nagyfőnökkel?
Hát az én volnék.
- A pénzügyi vezető? - Én.
- Az ügyvezető? - Itt.
- A Barbie-divizíó elnöke? - Jelen.
Nekem nincs semmi hatalmam, akkor én nő vagyok?
Nincs egy női vezető sem?
Várjunk csak!
Értem én, hogy mire akarsz kilyukadni,
és azt kell mondanom, hogy nagyon zokon veszem.
Mi olyan vállalat vagyunk, amely nőkből építkezik.
Volt egy igazgatónőnk a 90-es években.
És volt még egy...
egy másik időszakban is.
Szóval ez már eleve kettő.
Sziklaszilárd női alapokon nyugszik ez a nagyon magas fallikus épület.
Tele vagyunk tömve gendersemleges mosdókkal.
Ezek a férfiak mind imádják a nőket.
Egy anya fia vagyok.
Egy fiú anyja vagyok.
Egy női nagynéni unokaöccse vagyok.
Néhány barátom zsidó.
Ezzel azt akarom mondani, hogy...
Bújj már a dobozba, ledér nő!
Mi van? Nem mondhatom azt, hogy ledér?
Nem voltam dobozban már réges-rég.
Látod? Semmiség.
Akkor oké.
Egek, emlékszem erre az illatra!
Ez olyan, mint egy Prost-i flashback!
Emlékszik Proust Barbie-ra? Nem fogyott valami jól.
Tudják mit? Mielőtt beállok ebbe a dobozba,
elmehetnék a mosdóba rendbe hozni a hajamat?
- Persze. Hamar végzel? - Aha.
- Arra menjek? - Igen, a folyosó végén.
- Köszönöm. - Jobbra!
Valakinek tényleg nagyon ki kellett mennie.
Elkapni Barbie-t!
Meg ne merje nyomni a gombot! Én fogom!
Azt mondtam, elkapni Barbie-t!
Merre van Barbie?
Utolérlek!
Elkaplak!
Gyorsabb átmászni a fülkéken.
- Így gyorsabb. - Persze.
Elkapni Barbie-t!
Barbie!
Elkaplak!
Barbie!
Ne aggódj, itt biztonságban vagy.
Mi ez a hely?
Én a konyhaasztal mellett tudok a legjobban gondolkodni.
Teát?
Igen, kérek.
Hát mégis dolgozik itt nő.
Édesem, több mint munka, amit végzünk.
Köszönöm.
Mi baj?
- Hogy nem tudok teát inni? - Dehogy!
Megváltoztál.
Nem így szoktam kinézni. Máskor tökéletes a külsőm.
Nem is tudom.
Szerintem pont jó vagy így.
A valóság nem olyan, mint gondoltam.
Sose olyan.
És ez nem csodálatos?
Te... ki vagy?
Merre ment? Ki látta?
Ha kimész azon a kamraajtón,
találsz egy lépcsőt, ami levezet a földszintre.
Oké.
Köszönöm...
Ruth.
Ruth. Köszönöm, Ruth.
Szívesen, Barbie.
Megtaláltuk! Ott van!
Belépőkártya! Nincs nálam belépőkártya!
Szállj be!
Gyerünk! Szállj már be!
Gyere!
Jaj, ne!
Így sosem kapjuk el Barbie-t!
Nem is kell kártya!
Barbie!
Készítsünk valami tervet!
Mindig enyém az anyósülés. Én megyek az elsővel!
Kapaszkodjak!
Remélem a suliban senki nem látta, hogy egy óriás Barbie-t szállítunk.
- Mégis hogy lehet ez? - Nem tudom.
Hogy lehetsz te itt? Te kitalált vagy!
De jól kitalált.
Szóval egyedül éreztem magam mostanság,
- megtaláltam a régi Barbie-jaimat. - Azt hittem elajándékoztuk őket.
És elkezdtem játszani velük, csináltam olyan rajzokat, mint régen.
- Reméltem, hogy ez felvidít. - Bejött?
Nem, sajnos. Szomorú lettem, így a rajzok is szomorúak és furcsák lettek.
És mivel nem lehettem olyan, mint te, a rajzaimon te lettél olyan, mint én.
Nem volt azokon a rajzokon halálra gondolás és narancsbőr?
De!
Folyton A Halálra Gondoló Barbie!
- Istenem! - És Narancsbőrös!
- Miattad vagyok most itt! - Miattad vagyok most itt!
A te emlékeidet láttam.
Hahó? Hahó!
Mit csináltok? Ragyogtok?
Ugyan, szó sincs ilyesmiről.
Te ragyogsz egy igazi Barbie-val?
Nem!
Vagyis lehet, hogy egy kicsit... igen.
Te tényleg azt kívántad, hogy életre keljen a Barbie-d?
Figyelj, Sasha!
Egy unalmas anyuka vagyok, akinek unalmas a munkája, és akit utál a lánya.
Baj, hogy akartam magamnak egy kis örömöt?
Le kell ráznom ezeket a bohócokat.
Anya!
Bocsánatkéréssel tartozom.
Azt hittem Barbie jobbá tette a valóságot.
De a valóság örökre és visszavonhatatlanul szétesett.
Tényleg nem tökéletes a valóság, de te inspiráltál engem.
Szeretem a nőket, segíteni akarok nekik.
Ugyan már! Mindenki gyűlöli a nőket.
A nők is, a férfiak is, ebben mindenki egyetért.
- Ez igaz? - Bonyolult. A gyűlölet azért erős.
Ébresztő, anya!
Nagyon is ébren vagyok, Sasha!
Anya, hol tanultál meg így vezetni?
- Volt egy pasi... - Mármint apa?
Igen, igen. Persze... Apa volt.
Bukjatok le!
- Nagyon csinos vagy. - Ne bámulj!
Oké, bocsi.
Nem bujkálhatunk örökre. Hova menjünk?
Várj, van egy ötletem. El tudunk menni Venice Beachre?
Hát persze!
Imádok görkorizni. Most hova megyünk?
- Barbieföldre. - Mi? Anya!
Tényleg el akarsz menni Barbie-val
és a kiskorú lányoddal egy képzeletbeli országba?
Igen, és tudod miért? Mert soha nem jutok el sehova.
Még a tombolán nyert hajóútra sem mentem el,
mert nem volt elég szabadságom, és az apád napallergiás.
- És apa? Nem hagyhatjuk itt. - Túléli.
- Boligrafos. - Boligrafos. - Boligrafos.
- Igen, tényleg túléli. - Indulhat a buli?
Igen!
Akkor indulás! Gyertek, vár ránk a varázs.
Hol vagyunk?
- Hogy került ránk ez a ruha? - Hogy kerültünk erre a szánra?
Gyerekkoromban elvesztettem ezt a csizmát, és anyukám
nem engedte, hogy új Barbie-t vegyek, csak a csizma miatt.
- Nagyon jól áll neked. - Köszönöm!
Mindig is ő volt a kedvenc Barbie-m.
Te meg a kedvenc emberem.
Neki ne mondd el, de nekem sosem volt Kenem.
Mert Ken teljesen felesleges.
Visszaszívom!
A nők vannak minden fontos pozícióban. Az övék a hatalom.
Vagyis amit nálatok a férfiak csinálnak, azt nálunk a nők.
Ez mondjuk elég jól hangzik.
Sasha, nézd! Delfinek!
Mi a fene ez a dal?!
És női elnökünk van.
És buli és munka, és női barátság 7/24-ben.
Óriási kezek fognak játszani veletek?
Nem, ez őrültség.
Elnézést, nem látott erre görkorcsolyázó nőket?
De igen, volt egy szőke, egy barna és egy kislány.
Arra görkoriztak.
Jaj, ne!
Mindig a görkorcsolyával kezdődik.
- Elmagyarázná, uram? - Elindultak Barbieföldre.
- Jaj, ne! - Ha emberek mennek oda,
az rémesen furcsa dolgokat szabadíthat ránk.
Miket?
Olyasmiket, amik még a kollektív képzeletünkben sem születhet meg.
Például egy podcast, amiben két bölcs fa beszélget?
Vagy egy kórus, amelyet 2000 fiatal apa alkot?
Sokkal rosszabbakat. El kell jutnunk Barbieföldre.
Gyerünk, keressenek korcsolyákat! Mindenki amerre lát!
Szinte már érzem, ahogy emelkedik a sarkam. Igen!
Biztos ezt kellett csinálnom. Elhozni titeket.
- Így helyes. - Bizony.
Szóval ez itt...
Ez furcsa.
Itt jön a söröcske!
Az az elnöknőnk, akinél a sör van,
és a Legfelsőbb Bíróság tagjai a pomponlányok.
Ez sokkal bulisabb, mint elnöknek lenni.
Valami itt ma nem stimmel.
Szia, Barbie!
Oké! Szia, Ken!
Tessék egy söröcske!
Szomjas az én pasikám.
Na jó...
Menjünk az álomházamba.
A rengeteg csodás holmim nagyon inspiráló lesz.
És megint átöltözhetünk.
Az a Kapitólium.
- Rózsaszínű? - Az!
És az a...
Ezek az álomházak. Itt lakom én is.
Át lehet látni a házakon.
Itt minden Barbie-nak saját háza van?
Aha.
Menő. És hol vannak a Kenek?
Nem tudom.
Először azt hittem, hogy ott a férfiak az urak.
Aztán volt egy pillanat, mikor azt gondoltam, hogy a lovak.
De aztán rájöttem, hogy a ló csak a férfi kelléke.
Volt olyan lombházam! A félretett zsebpénzemből vettem.
Ilyen autót még soha nem láttam. Mi történt itt?
Minden, gyakorlatilag minden azért van, hogy növelje a férfiak tekintélyét!
Ez csodálatos.
- Tudom. - Megjött Barbie.
Ken?
Mit műveltél?
És mi van rajtad?
Ne kérdezd, csak fogadd el, pici bébi.
Ne hívj bébinek!
Mondjam, hogy mini bébi, ahogy ez mini frigó?
Nem, Ken!
Ez az én álomházam. Az én álomházam!
Az enyém!
Nem, ez már nem Barbie álomháza.
Mostantól ennek a neve
Ken Mojo Dojo Casa háza.
- Ha dojo, akkor ne mondd a házat is. - És hogy casa.
De így mondom, mert jó érzés. Mondjátok!
- Mojo Dojo... - Ne! Ne mondjuk!
Mojo Dojo Casa ház.
Nem kíméljen! Mennyi a furcsaság?
Őrület, főnök!
Ezt a Mojo Dojo Casa házat úgy viszik, mint a cukrot.
A gyerekek megőrülnek érte.
És a Ken-pólókért és bögrékért is...
- Hasít az üzlet! - Ajjaj!
A Warner Bros már elkezdett castingolni Ken mozifilmhez.
Ami már most kasszasiker.
Elkezdődött. Amit el sem tudtunk képzelni.
- Ha nem jón a firkáló hölgy... - Menedzser asszisztens!
A menedzser firkáló hölgy és a lánya nem jön vissza,
és zárul be a portál, örökre megváltozhat a világ.
Mit számít, hogy Barbie vagy Ken? Hiszen ömlik a pénz.
Szégyellje magát, másodnagyfőnök!
Azt hiszi, én a piszkos profitért töltöm irodában az egész életemet?
Nem! Nekem az a dolgom, hogy valóra váltsam a kislányok álmait.
Úgy, hogy azokból ne rémálom legyen.
Gyorsabban gördüljünk! Fogytán az időnk.
Nyugi! Csak legurítok pár söröcskét a Mojo Dojo Casa házamban.
- Ken! - Maradhatsz, ha akarsz.
Mint a menyasszonykám.
Vagy mint nem kizárólagos, nyitott távkapcsolatom.
Mit szólsz?
Hoznál söröcskét?
Eszem ágában sincs söröcskét hozni.
Úgy is jó.
Mióta nem ti, Barbie-k uralkodtok, olyan sérónk lehet, amilyet akarunk.
Lett kalapom.
Hol vannak azok az éhes fiúkák? Ki kér nasit?
Barbie, de jó, hogy itt vagy! Mit szólsz ehhez az egészhez?
Ugye, milyen csodás?
Kér valaki söröcskét?
Mit művelsz? Hisz te orvos vagy!
Szeretek készséges dísztárgy lenni.
És Alan szereti masszírozni velem a Kenek kezét-lábát.
Nem, azt nem szeretem.
De mi nagyon!
- De undi! - És most úgy eliszom az agyam!
Dettó, ahogy én is.
De jó, hogy semmiben sem kell döntenem. Nyaralni küldhettem az agyam.
Végleg.
Mi ütött beléjük?
Elmagyaráztuk nekik a patriarchátus vitathatatlanul logikus rendszerét,
és összeroppantak.
Egek, ez olyan, mint az 1500-as években az őslakosok és a himlő.
Nem volt semmilyen immunitásuk.
Ja! Kapaszkodj, bébi!
Mert Barbieföld...
most már Kenföld.
És pont úgy lesz itt is, mind Los Angelesben,
mert ott már tökéletesen összerakták a rendszert.
Tíz percre, hogy kiszálltál a kocsidból, azt mondod:
Hihetetlenül fantasztikus ez a hely!
Nem, nem, nem! Ott nem raktak össze semmit sem,
mert mi nem segítettünk nekik.
Nem, te nem segítettél nekem!
Ott végre voltam valaki.
Mikor végigmentem az utcán,
az emberek tiszteltek csak azért, aki vagyok.
Egy hölgy...
megkérdezte, mennyi az idő.
- Nem igaz! - De!
Ha nem lennének olyan formaságok,
mint a diploma, a doktori cím, meg nem is tudom...
az úszni tudás, én lehettem volna a király.
De itt nem kell semmi ilyesmi.
Itt csak egy pasi vagyok.
És tudod mit?
Ez pont elég.
A távirányítót!
Melyik gomb?
Az ott lent.
Szólíts Mr. Ken elnökminiszternek!
Lássuk hát, milyen csodás újdonságokkal leptek meg minket a Kenek!
A lótudományi Nobel-díj...
idei nyertese... Ken!
Ken! Ken! Ken!
És ha jól látom, rendkívüli népszavazást készül hirdetni
az alkotmány módosításáról.
Így igaz. 48 óra múlva a Kenek az urnákhoz járulnak,
és alkotmányba iktatják a Kenek a Kenekért Ken-hatalmat.
Ezt nem teheted meg!
Ez itt Barbieföld. Ami a Barbie-k sok-sok munkája,
és álma árán lett olyan, amilyen.
Nem teheted semmissé egy nap alatt!
A szó minden értelmében: Csak figyelj!
És most!
Ha megbocsátasz,
ez az én Mojo Dojo Casa házam.
És nem...
Barbie Mojo Dojo Casa háza.
Igaz?
Na, milyen érzés?
Nem túl kellemes, igaz?
Fiús este!
Minden este fiús este!
Barbie! Vidd magaddal a női gönceidet is!
Vidd az Ünnepi Diszkó Harang Nacit!
Meg a Jégtáncos Csinos Edződresszt, és a Sziporka Szoknyát!
- Ezek ritkaságok. - Meg a Pizsamaparti Amsterdam-szettet!
Meg Csinos Paisley Palazzo nacit!
- A Palazzót ne! - És tűnés!
Hagyd a szoknyát!
Édesem!
Miért kívántál át engem a szétesett világodba,
a bonyolult emberi gondolatokkal és érzésekkel?
- Mi? - Barbieföld azelőtt tökéletes volt.
Én is tökéletes voltam.
Igazán sajnálom. Én semmi ilyet nem akartam csinálni.
Ne mentegetőzz!
- Ne vádold az anyámat! - Ez annyira kedves tőled, Sasha!
Lehet, hogy te kívántál át minket. Talán mindez a te hibát, Barbie.
Én nem kívántam át senkit! Sosem akartam semmilyen változást.
Drágám, ilyen az élet.
Állandóan változik.
Hát ez...
Ez félelmetes.
Nem akarom ezt.
Ilyen életet! Kösz, de nem kérek!
Nem! Nem akarom ezt!
Én most leülök ide, és csak várok, remélve,
hogy valamelyik vezetésre termett Barbie,
észhez térjen, és rendbe rakjon itt mindent.
Pontosan tudom, hogy mit érzel.
Igazából emberként mi folyamatosan ezt érezzük.
Hagyjatok magamra! Hagyjatok!
Menjetek vissza a szétesett világotokba, nekem itt van az enyém.
- Szóval akkor most feladod? - Igen.
Oké.
Szinte megsajnáltalak, de pontosan olyan vagy, amilyennek gondoltalak.
Menjünk, kicsim. Induljunk!
- Oké, de nem tudjuk... - Ahogy jöttünk, csak fordítva.
Ez hihetetlen.
Gyere, anya! Nem érdemel meg téged.
Ennél lejjebb még sosem voltam.
Se lelkileg, se testileg.
Oké, gyerekek, itt az idő bemutatni az új Depressziós Barbie-t.
Éjjel-nappal melegítőt hord.
Ma hét órát töltött az Instán,
bámulva a legjobb barátnői eljegyzési fotóit.
Közben befalt egy nagy adag kemény karamellát,
és ettől most irtón fáj a szája,
és hetedszer is megnézi a BBC Büszkeség és balítéletét,
amíg el nem alszik rajta.
A családjaink olyanok, hogy köztünk létrejövő bármiféle szövetséget
igen helytelen kapcsolatként kell kezelnünk.
A szorongás és a pánikrohamok külön vásárolhatók meg.
Barbie, Barbie! Ébredj!
Olyan lettem, mint te.
Csúnya és taszító.
Köszi!
Tegyük be hátra! Gyerünk!
- Hát nem nagyszerű? - De igen!
- És mindjárt jön a csónak! - A csónak!
Csodaszép a táj!
* Azt mondta, átlát rajtam *
* Négy éven át vetettem alá magam a tudatosság céljának *
* Megkaptam a papírt, és szabad lettem *
* Voltam az orvosnál, jártam a hegyek között *
* Néztem a gyerekeket, ittam a kút vizéből *
Megszakítjuk adásunkat, mert indul az új rádióadó,
amiben csak Ken kedvenc dala fog szólni.
Az ég szerelmére, kapcsoljátok ki!
- Te ki vagy? - Alan.
- Te tényleg Alan vagy! Remek! - El ne áruljatok, próbálok megszökni.
Nem bírom már tovább a bőrkanapékat. Tönkretesznek lelkileg.
Amint rájönnek, hogy egy fal oldalra is nyúlik, nemcsak fel,
többé nem jut senki se be, se ki.
Hogyha el akarunk menni, sietnünk kell.
Nem, Alan, te nem jöhetsz.
A mostani problémákat is az okozta, hogy Barbie átjött a valóságba.
Senkit nem izgat, ha Alan felbukkan a valóságban.
Amúgy is volt már ilyen. Az egész NSync, Alanek.
Igen, még ő is. Szóval, indulás!
Hé, te ott!
- Most mit csináljunk? - Üljetek be és énekeljetek.
Sziasztok! Készüljetek fel mindenre.
- Te ki vagy? - Alan vagyok.
Ken cimborája. Jó rám minden ruhája.
Szálljunk be!
- De neked nincs is jogosítványod! - A kocsinak meg motorja sincs.
Igaz.
KENFÖLD
- Mit csinálsz, indulás! - Vissza kell mennünk.
Barbieföld bajban van. Meg kell mentenünk Barbie-t.
Te utálod Barbie-t!
De te nem. Hittél benne, hogy bármire képes.
De tévedtem. Barbie feladta, Ken győzött.
Meg kell próbálnod.
Még ha nem is lesz minden tökéletes, de legalább jobb lesz.
Tőlem semmi sem lesz jobb.
Én tettem tönkre Barbieföldet a hülye rajzaimmal.
Nem hülyék, csodálatosak.
Tetszenek a rajzaim?
Furcsák, sötétek és eszementek.
Bennük van minden, amit letagadsz.
Igen... furcsa vagyok, sötét és eszement.
Nyugi!
Oké.
- Kértek még Alanból? - Nem!
- Azonnal el kell tűnnünk innen. - Fogd be, Alan! Visszamegyünk!
Menjünk a babámért!
Sose szabadulok innen.
- Hol keressük Barbie-t? - Csak egy helyen lehet.
Te író vagy.
Ez a te Nobel-díjad. Emlékszel rá?
Képtelenség visszamosni az agyát, már mindent megpróbáltam.
Te jó ég!
Azt sem tudom, hogy kerültem ide.
Ezt nem érdemlem meg.
Hálás köszönet...
Kennek.
Köszönöm, Ken.
Szeretlek, Ken.
Azon tűnődöm,
hogy rajtad miért nem működött az agymosás?
Az élményeim a valóságban biztos immunissá tettek,
Vagy agymosott vagy, vagy furcsa és csúnya.
Nincs köztes megoldás.
Bölcs vagy, húgom.
Készüljetek, gyermekek!
48 óra múlva Barbieföldből Kenföld lesz.
Menjünk, gyerekek! Barbie a lépcső végén lesz.
A Kenek. Ránk találtak.
Ken!
Ken?
Hahó?
Emberek. Minden oké.
És Alan.
Gyertek a Furcsa Házba, helló! Furcsa Barbie vagyok.
Spárgázom, fura a frizurám, és pinceszagom van.
- Egek, nekem is volt Furcsa Barbie-m! - Volt bizony.
Furák lettek, ha túl durván játszottunk velünk.
Klassz.
Cukrosbácsi Ken, és Varázs Fülbevalós Ken.
A Mattel leállt velük.
- Cukros bácsi? - Nem, nem! Nem olyan cukros bácsi.
Ő is Cukor. És én vagyok a bácsija.
Nekem fülbevalóm van, ami varázsol.
Tényleg voltak ilyen Kenek.
Gyártásból kivont Barbie-k.
- Felnövő Skipper? Szabad? - Oké.
Ezt nézd!
- Megnő a cicije! - Mire jó ez?
És Barbie Videólány?
Raktak egy tévét a hátamba.
Tudod, ki álmodik ilyenről? Senki. Senki a világon.
És ő Barbie Barbie. Nyilván.
Nem halt meg, csak egzisztenciális válságban van.
Oké, gyerünk!
Hé!
Mi a baj?
Már...
nem vagyok csinos.
Mi? Csinos vagy.
Nem vagyok Sztereotipikus Barbie. Sem csinos.
A filmkészítőkhöz:
Margot Robbie rossz választás volt ennek a szemléltetéséhez.
Te gyönyörű vagy.
És ez nem minden.
Nem vagyok elég okos, és érdekes sem.
- Nagyon okos vagy. - Nem tudok agyat műteni,
sem repülőgépet vezetni.
Nem én vagyok az elnök.
Egyik Legfelsőbb bíró sem vagyok.
Nem vagyok...
alkalmas...
semmire.
Nőnek lenni gyakorlatilag megoldhatatlan feladat.
Aki ennyire gyönyörű,
és ennyire okos, nem fér a fejembe,
hogy becsülheted ennyire alá magad.
Hisz...
elvárják tőlünk, hogy legyünk kiválóak.
De valahogy...
sosem sikerül.
Legyél sovány, de ne túl sovány.
És nem mondhatod, hogy sovány akarsz lenni,
csak azt, hogy egészséges.
De ugyanakkor, mégis, legyél sovány.
Lehet pénzed, de nem kérhetsz pénzt,
mert az már gáz.
Tudj főnök lenni, de ne légy túl szigorú.
Légy vezető, de hagyj érvényesülni másokat is.
Legyél lelkes, odaadó anya,
de ne beszélj folyton a gyerekeidről.
Építsd magadnak karriert, de közben folyamatosan gondoskodj másokról.
A férfiak viselkedését rajtad kérik számon, ami abszurd,
de ha ezt szóvá teszed, akkor te vagy az, aki megint nyafog.
Légy csinos, a férfiak kedvéért,
de túl csinos se légy, mert fenyegeted más nő kapcsolatát,
pedig a nő a nővel összetart.
De legyél más, mint a többiek, és mindig legyél hálás.
Vedd tudomásul, hogy mindig hátránnyal indulsz, ezt vedd tudomásul,
és ezért mindig legyél hálás.
Nem szabad soha megöregedned,
Nem lehetsz modortalan, sohasem henceghetsz.
Ne lehetsz önző, nem szabad feladnod, se elbuknod, se félned,
közben mindig tudnod kell, hol a helyed, de ez így túl nehéz.
Túl ellentmondásos, és nem jár érte sem jutalom, sem köszönet.
Hogy a végén kiderüljön, nemcsak, hogy mindent rosszul csinálunk,
de ráadásul mindenről mi tehetünk.
Rohadtul fárasztó...
Látom önmagamat, és látom, hogy minden egyes nő,
a lelkét kiteszi azért, hogy az elvárásoknak megfeleljen.
És hogyha már...
ugyanezt csinálja egy baba is,
csak mert a nőket képviseli,
akkor már nem is tudom...
Várj!
Én tényleg írtam egy könyvet.
Mintha álmodtam volna,
és álmomban követeltem az Igazság Ligája
Zack Snyder-féle változatát.
De amit mondtál, az felébresztett.
- Tényleg? - Igen.
Visszatértél! Visszatért!
A patriarchátusban élő nők kognitív disszonanciájának definiálásával
megtörted a varázst!
Igen!
Hű, miket tudok!
Nagy vagy, Fehér Megmentő Barbie!
Nem én, hanem anyukád. Anyukád a megmentő.
Meg kell állítanunk a Keneket!
El kell mondanod ezeket a dolgokat az összes Barbie-nak.
- Ez a kulcs. - Jól van.
De hogy tudjuk elcsalni őket a Kenektől?
Mi naponta oldunk meg ilyen problémákat.
Van itt egy Barbieföld-térkép?
Szerinted?
- Hűha! - Kösz, én csináltam.
Oké, figyeljetek! Nem csak az számít,
hogy tekintenek ránk, hanem az is, hogyan tekintenek önmagukra.
Kenföld magában hordozza a pusztulásának csiráját.
Először is elcsaljuk a Barbie-kat a Kenektől.
Használhatunk egy csali-Barbie-t, aki agymosottnak tetteti magát.
- Az te leszel. - Klassz!
Játszd el, hogy tehetetlen és tanácstalan vagy.
A bajbajutott nő vonzza a Keneket.
El kell hitetned velük, hogy elfogadod a helyzetet.
Azt, hogy övék a hatalom. És amikor nem számítanak rá,
visszaszerzed a hatalmat.
A hatás, amit a 256-os Porsche az autóvilágra gyakorolt...
felmérhetetlen.
Fotóshoppolni annyira nehéz!
Nem tudom használni a kiválasztás eszközt.
Szívem, csak akkor tudsz kiválasztani,
ha már aktív az a réteg. Hadd mutassam meg!
Kavarognak a kis fejemben az ilyen szakkifejezések,
mint színes szalag, mágneses lasszó, meg biptérkép.
Nem tudnád megmagyarázni az erős karjaiddal...
- Mi történik? - Alan, menj körbe!
- És mi lesz Kennel? - Ne, ne!
- De szeretem őt! - Gyerünk, Alan!
Mi lesz Kennel?
Csak figyelj!
Legyél az anyjuk, de ne emlékeztesd őket az anyjukra.
Ha van is befolyásod, csinálj belőle viccet.
Mi történt?
Az egyik percben még elnök voltam, a másikban...
falatokra vágtam Ken steakjét?
Visszatértél, elnök asszony!
Aztán szépen bevesszük az immár agymosatlan Barbie-kat a csapatunkba.
Ők lesznek az újabb csalik.
Mondd azt neki, hogy még nem láttad a Keresztapát.
Kérd meg, hogy magyarázza el neked a filmet.
- Csak nem a Keresztapját nézitek? - A Keresztapát.
- Én még nem láttam! - Egek, te még nem láttad a Keresztapát?
Ez a film nemcsak Coppola esztétikai zsenialitásának tükre,
hanem Robert Evans és a 70-es évek stúdiórendszerének diadala is.
Megnézhetjük elölről, és végig magyarázod?
Úgy kell visszautasítanod a férfiakat, hogy közben ne sérüljön az egójuk.
Mert ha igent mondasz, akkor szajha vagy,
de ha nemet, akkor meg prűd.
- Nem nyúlok többet lábhoz. - Nem, nem fogsz.
Még egy dolog: ne tudj bánni a pénzeddel.
Az összes pénzem megtakarítási számlán van.
Nagy hiba. Most államkötvényt kell venni, részvényeket, betétjegyet.
Nem fogok betétekbe fektetni a pénzem!
Édesem, te olyan bájosan butus tudsz lenni.
Nem betétekbe fektess, hanem betétjegyekbe.
Stephen Malkmusnál visszaköszön Lou Reed lírai éneke.
de post-punk hatásokkal, mint amilyen a Wire és a The Fall.
- Mi van rajtam? Sosem vennék fel ilyet! - Mert te fizikus vagy.
- Kérsz egy nadrágot? - Igen.
Üdv újra köztünk, Barbie!
Annyira csúnyának érzem magam!
Fogok-e még valaha bárkinek is tetszeni?
Régi trükk, hogy szemüveget veszel,
és így ő fedezheti fel, hogy milyen szép vagy.
- Szabad lesz? - Persze, nyugodtan.
Így ni! Most már látszik a gyönyörű arcod.
És persze tégy úgy, mintha borzasztóan ügyetlen lennél minden sportban.
Várj, megmutatom!
- Várj, megmutatom! - Várj, megmutatom!
Várj, megmutatjuk!
És így folytatjuk, amíg minden egyes Barbie észhez nem tér,
és visszahódítjuk Barbieföldet.
Igen!
Holnap a Kenek át fogják írni az Alkotmányt.
Úgyhogy bele kell húznunk.
A tervünk utolsó fázisa: Egymás ellen fordítjuk a Keneket.
Mivel azt hiszik, hatalmuk van felettetek,
foglalkozhatnak azzal, hogy elég hatalmuk van-e egymás fölött.
És ha nem jön be?
Mi van, ha...
...Ken már nem szeret?
- Még szeret. - De nagyon mérges volt rám.
Mert szeret.
És mert a lelke mélyén tudja,
- hogy te nem szereted őt ugyanúgy. - De attól még nem akarom bántani.
Elvette a házadat.
Átmosta a barátnőid agyát, és teljhatalmat akar szerezni.
Igaz.
- Adj neki! - Jó.
Mintha igazi nő lennék.
Üdv a klubban!
Hát ilyen érzés?
- Itt az idő! - Készen állok.
Köszönöm.
Indulás!
Szia!
Hát, szia!
Éppen olvastam.
- Gondolkoztam, Ken Land? - Kenföld.
- Kenföld... - Ken földje.
- Föld, ami... - A szabad férfiak földje.
- Szóval ez a hely... - Ken földje.
Remek hely!
És a Kenek sokkal jobb vezetők, mint a Barbie-k voltak.
Hát fogtuk a patriarchátust, és patriarcháltunk.
- Igen, és arra gondoltam... - Igen?
Szívesen lennék nem kizárólagos,
nyitott távkapcsolatos barátnőd,
ha még kellek neked.
- Megbocsátasz egy percre? - Hát persze.
Csúcskirály!
Nem is tudom, még át kell gondolnom.
Légyszi?
Oké. Gyere be!
- Gitározom neked. - De jó!
* Mondtam már, talán sosem voltam elég jó neked *
* Kicsit berozsdásodtam, fejemben teljes a zűrzavar *
NÉGY ÓRÁVAL KÉSŐBB * Nem tudom, szeretett-e valaha igazán *
* Aki közel volt hozzám. Itt valaminek változnia kell *
* De egy kicsit még dühös vagyok. Nos... *
* Még nincs itt a vége. Még nincs. Nem! *
* Addig nem, amíg még szükségem van rád *
* Nem tartozol nekem semmivel. Még megváltozhatunk, bizony *
* Igen, még jó is lehet *
* Irányítani akarlak téged
* És úgy is lesz, úgy is lesz *
* Le foglak nyomni téged *
* És úgy is lesz, úgy is lesz *
Ezzel a műveletünk az utolsó fázisába lép.
Hagyjuk, hogy valóra váljon az álmuk.
És amikor a legboldogabbak,
amikor elhiszik, hogy tényleg tetszik nektek ez a dal,
akkor odacsaptok.
* Úgy is lesz *
Mit írogatsz?
- Mi? - Kinek írogatsz?
- Senkinek. - Mutasd!
- Ken! - Bocsi, egy perc!
Nagyon tetszik nekem ez a dal.
Te írtad?
Igen. Meghallgatod úgy, hogy ide ülsz,
és közben tolakodóan a szemedbe nézek négy és fél percig?
Alig várom!
Bocsi, egy perc!
Mindjárt jövök.
Az egójukat és a kicsinyes féltékenységüket kihasználva,
egymás ellen fordítjuk őket.
Egy perc!
Bocsi.
És amíg harcolnak, visszavesszük Barbieföldet.
A nem kizárólagos nyitott távkapcsolat ezeknek már nem jelent semmit?
- Mit tegyünk? - Szerintem nyomjuk le mindegyiket.
Nem.
Háborúzunk.
- A Barbie-k ellen? - A Kenek ellen.
- Azok mi vagyunk. - A többiek ellen.
- Kapjanak más nevet, így belezavarodunk. - Nem, mert tudjuk, kikről beszélünk.
De ha a csatatéren azt mondod, Ken 4 óránál,
honnan tudjam, hogy a miénk vagy az övéké?
Onnan, cimbi, hogy mi 10 órakor támadunk.
Segít minket a reggeli hullámzás.
De ne túl korán, szeretünk sokáig aludni.
Igaz.
De mivel harcoljunk? Nincsenek fegyvereink.
Teniszütőkkel és röplabdákkal.
- És lesz pofonpárbaj. - És lenyomások.
Igen!
* Úgy tűnik, bármit is teszek *
* Mindig csak a második leszek *
* Hogy mennyit kínlódom, azt nem tudja senki sem *
* Megmagyarázni sem tudom az érzéseimet *
* Megőrjítenek *
* Udvarias voltam egész életemben *
* Mégis egyedül hajtom álomra a fejem *
* Mert itt csak Ken vagyok *
* Bárhol máshol kitűnőt kapok *
* Tán örökre megírták, hogy sebezhető szőkeség legyek? *
* Én csak Ken vagyok *
* Ahol én szerelmet látok ő csak barátságot *
* Mit tegyek, hogy lássa meg a férfit *
* akiért érdemes küzdeni? *
Leszámolás a Malibu Beach-en!
* Képes vagy, Ken képes vagy Ken... *
És most kinyírják egymást.
Szerintem itt az ideje, hogy megerősítsük az Alkotmányunkat.
- Igen! - Igen!
Egy igazi darázsfészek, ami itt van.
Vigyázzanak!
- Meglőttek! - Az lehetetlen!
- Van itt igazi fegyver? - Nincs!
* Szeretném tudni, milyen szeretni *
* Teljesen igazinak lenni *
* Bűn ez? Talán, ha átélem érzéseim, nem vagyok vonzó? *
* Talán eljött az én időm, vagy csak álmodom? *
* Nem vagyok álmodozó *
* Ken! *
* Érzed a Ken-ergiát? *
* Ken! *
* Ők léteznek, te létezel, mi létezünk *
* Itt csak Ken vagyok *
* Bárhol máshol kitűnőt kapok *
* Tán örökre megírták, hogy sebezhető szőkeség legyek? *
* Én csak Ken vagyok *
* Ahol én szerelmet látok ő csak barátságot *
* Mit tegyek, hogy lássa meg a férfit *
* akiért érdemes küzdeni? *
* Én csak Ken vagyok *
* És ez épp elég *
* Több dologban is menő vagyok *
* Gyerünk, tégy egy próbát Én csak Ken vagyok *
* A nevem Ken *
* Én is az vagyok *
* Tedd azt az erős kezet az enyémbe *
* Gyerünk, tegyetek egy próbát Igen, én csak Ken vagyok *
* Bébi, én csak Ken vagyok Senki más, senki más, csak Ken!
- Ken! - Mi van?
- Nem ma kellett volna szavazni? - Mi?
- Az alkotmányról. - Bizony ma volt, nem igaz?
Oké, hölgyek, szavazzunk!
Aki támogatja, hogy Barbieföld maradjon Barbieföld,
mondjon igent!
Igen!
De boldog vagyok!
Hajrá, Barbie!
Csak képzelem,
vagy a Mojo Dojo Casa házak...
tényleg álomszerűbbek lettek?
Mert ezek álomházak, rohadt köcs...
Bizony, megerősítettük Barbieföld alkotmányát a régi formájában.
Valamint helyreállítottuk a Barbie-k tudatát és öntudatát.
És alaposan kifertőtlenítettük a házakat.
Mit tegyünk?
Kenek?!
- Kit támadunk meg, uram? - Nem!
Nem!
Ne bámuljatok rám!
Most sír?
Hát... egy perc!
Ken?
- Jól vagy? - Igen. Tényleg.
Nem gáz, ha sírsz.
Én is sírtam, és rájöttem, hogy csodákra képes.
Szabad férfi vagyok, tudom, hogy a sírás nem gyengeség.
Oké...
Felülnél egy percre?
Kemény meló volt.
Nem élveztem.
Megértem.
Azok a mini frigók annyira kicsik.
Csak hat sör fér el bennük,
és a fagyasztóik vacakok.
Igazából, ahogy megtudtam, hogy a patriarchátus nem a lovakról szól,
már nem is érdekelt.
Semmi baj.
Mindig reméltem, hogy ez a mi házunk lesz.
Ken!
Bocsánattal tartozom.
Sajnálom, hogy semmibe vettelek.
Nem jó, ha minden este csajos este.
Köszönöm, hogy ezt mondod.
Köszönöm.
Ezzel nem arra céloztam, hogy...
Nem tudom, hogy ki vagyok nélküled.
Te Ken vagy.
Úgy van, hogy Barbie... és Ken.
Nincs olyan, hogy csak Ken.
Ezért teremtettek.
Csak azért létezem,
hogy magamon érezzem a tekinteted.
Enélkül...
csak egy szőke pasi vagyok, aki még szaltózni sem tud.
Talán ideje rájönnöd, hogy ki is Ken.
Oké, most már tudom.
Nem, nem, nem! Nem ez a válasz!
Annyira hülye vagyok!
Olyan hülyén festek!
- Nem! - Menő vagy! Nagyon menő!
Oké, Ken. Tényleg muszáj rájönnöd, hogy ki vagy nélkülem.
- Miért? - Mert nem a barátnőd vagy.
Nem is a házad, nem is a bundád.
- A strand. - Nem, még csak a strand sem vagy.
Lehet, hogy a dolgok, amikről azt hitted...
hogy önmagaddá tesznek...
nem tesznek azzá.
Lehet, hogy van Barbie és...
van Ken.
Ken...
az...
- én vagyok? - Igen!
Ken én vagyok.
És én vagyok Barbie.
Ken...
...én vagyok!
- Ken én vagyok! - Ken én vagyok!
Ken én vagyok!
Már nem is akarok Ken lenni, csak úgy hiányzik Barbie.
- Nagyon menő! - Barbie!
Itt vagyok.
Ken!
Ezt neked adom!
Ez kedves.
Csak azért vesztünk össze, mert nem tudtuk, kik vagyunk.
Ken...
én vagyok!
Igaza van.
Vezérnek lenni annyira nehéz.
- Mert... - Ő a főnököm.
Midge!
Azt hittem, hogy visszahívtuk.
Tudjátok, hányszor volt,
hogy értekezlek közben felálltam volna,
hogy kimondjam: Inkább csiklandozzuk meg egymást?
Tényleg?
Legyen céges hétvége, és csak csiklandozzuk egymást!
Gyerünk, csikizzetek!
Imádom, ha csikiznek.
Ne, ne, ne! Ölelés nélkül!
De hála a Barbie-knak,
én is le tudom dobni magamról ezt a súlyos egzisztenciális terhet,
úgy, hogy közben megmaradok vezérigazgatónak.
És helyreállíthatjuk egész Barbieföldet, hogy pontosan olyan legyen, mint régen.
- Mr. Mattel... - Kérlek!
- Szólíts anyának! - Kösz, inkább nem.
Nem hinném, hogy mindennek úgy kéne lennie, ahogy volt.
Egy Barbie vagy Ken se legyen háttérbe szorítva.
Se Alan.
- Figyelj! - Igen?
- Hali! - Bocsánatot kérek,
amiért Furcsa Barbie-nak neveztünk a hátad mögött és szemtől szembe is.
Semmi baj. Bevállalom.
Dolgoznál a kabinetemben?
Lehetek köztisztasági miniszter?
- Az vagy! - Ja, akkor köszönöm.
- Jól van. - Elnök asszony!
Vegyél be egy Kent is a Legfelsőbb Bíróságba!
Jaj, azt nem tehetem.
De talán egy alsóbb fokú bírói széket adhatok.
Az jó lesz! Csak hordhassunk talárt!
Hát a Keneknek is el kell kezdeni valahol.
Egy nap majd a Keneknek is annyi hatalmuk és befolyásuk lesz Barbieföldön,
mint a nőknek a valóságban.
Nem akarom...
- Menj már! - Nem megy!
- Szedd már össze magad! - Volna egy ötletem.
Halljam az álmod, gyermekem!
És ha létezne egy hétköznapi Barbie is?
Aki nem különleges. Aki...
semminek nem az elnöke. De mégis lehet az.
Aki lehet, hogy anya, lehet, hogy nem az.
Mert az is jó, ha csak anya akar lenni.
Vagy elnök akar lenni, vagy anya, aki elnök.
Vagy nem akar anya lenni, de elnök sem.
Csak felvenne egy csinos ruhát,
és egyszerűen úgy töltené a napot, hogy jól érzi magát a bőrében.
Ez egy...
- rettenetes ötlet. - De sok pénzt hozn.
Hétköznapi Barbie! Imádom!
Fantasztikus!
- Remek! - Remek!
- Klassz! - Igen.
El van intézve, igaz?
Akkor lássunk munkához és zárjuk be a portált a két világ között.
- És mi lesz Barbie-val? - Ezt hogy érted?
Ő mit kap? Milyen befejezést?
Hát ez könnyű.
Szerelmes lesz Kenbe.
De ő nem kér ebből.
Nem vagyok szerelmes Kenbe.
Akkor mit akarsz?
Nem is tudom. Én...
Már abban sem vagyok biztos, hogy hová tartozom.
Talán nincs befejezésem.
Épp ez a lényeg.
Úgy alkottalak meg, hogy ne legyen befejezésed.
Hát te vagy!
Ruth vagy a Matteltől.
Kicsim, én vagyok a Mattel.
Vagyis voltam, amíg nem jöttek a fináncok, de az más mese.
- Szóval te... - Ruth Handler vagyok
Barbie feltalálója.
Ez annyira menő!
A szelleme irodát tart fenn a 17. emeleten.
Mi van?
Azt hittétek, aki megalkotta Barbie-t, úgy is néz ki, mint Barbie?
Egy 150 centis nagymama vagyok, leműtött mellekkel, aki adócsaló volt.
Senki nem néz ki úgy, mint Barbie.
Kivéve persze Barbie-t. Büszke lehetsz.
De már nem igazán érzem magam Barbie-nak.
Gyere! Sétáljunk!
Köszönjük.
Köszönjük, Barbie.
Köszönöm.
Nem nagyon tudom, hogy most mihez kezdjek.
Mindig is Sztereotipikus Barbie voltam.
Nem értek semmi máshoz.
Megmentetted Barbieföldet a patriarchátustól.
Az inkább csapatmunka volt.
És kibékítettél egy anyát a lányával.
Ebben egymásnak segítettek.
Lehet, hogy te Szerénykedő Barbie vagy?
Vagy már nem is vagyok Barbie.
Ugye tudod, hogy az emberek ugyanazt a befejezést kapják?
Csak az ötletek élnek örökké, az emberek korántsem.
Ezt ugye tudod?
Tudom.
Embernek lenni igen kellemetlen dolog lehet.
Tudom.
Azért találnak ki olyanokat, mint a patriarchátus és Barbie,
csak, hogy szokják a kellemetlent.
Megértem ezt.
És aztán meghalnak.
Igen.
De én szeretnék olyan ember lenni,
aki csinál valamit.
Nem valami, amit csináltak.
A képzelő szeretnék lenni, nem az elképzelés.
Érted, mire gondolok?
Sejtettem, hogy Barbie meglepetésekre képes, de erre nem számítottam.
Engedélyt adsz rá,
hogy emberré váljak.
- Nincs szükséged az engedélyemre. - De hát te vagy az Alkotó...
Nincs hatalmad fölöttem?
Ugyanannyi a hatalmam fölötted, mint a saját lányom fölött.
Róla kaptad a nevedet: Barbara
És neked ugyanúgy a legjobbakat kívántam, ahogy neki is.
Mi anyák, a lányaink háta mögött állunk,
hogy visszanézve lássák, milyen messzire jutottak.
Akkor azt, hogy ember legyek...
nem kell kérni?
Sem akarni? Az csak...
Egyszer csak rájövök, hogy az vagyok?
Nem engedhetem, hogy úgy tedd meg ezt a lépést,
hogy nem ismered minden következményét.
Fogd meg a kezem!
Most hunyd be a szemed!
Most érezz!
* Régen lebegtem, most már csak zuhanok *
* Régen tudtam, de most már kételkedem *
* Hogy miért teremtettek? *
* Hogy mire teremtettek? *
* Mert én... mert én... *
* Nem tudom, hogyan érezzek *
* De szeretném megpróbálni *
* Nem tudom, hogyan érezzek *
* De egy nap, talán menni fog *
Egy nap, talán.
Igen!
Így történt, hogy Barbie felváltotta Barbieföld színes műanyagvilágát,
Los Angeles színes műanyagvilágára.
Oké. Köszi a fuvart.
- Képes vagy rá. - Büszke vagyok rád.
Estoy muy orguoso de ti.
Orgulloso.
Orgulloso
Orgulloso de ti.
Ügyes vagy. Majdnem jó.
Nagyon rendesek vagytok. Köszönöm.
Oké!
Vágjunk bele!
Sí se puede!
- Ez egy politikai szlogen. - Kisajátítottad, apa!
Itt találkozunk, ha végeztél.
Szeretünk!
Helló!
A neve?
Handler, Barbara.
És mire van időpontja, Barbara?
A nőgyógyászomhoz jöttem.
facebook.com/verdikehunsub paypal.me/verdike