Det finns många faror i Pandoras skogar.
Men det farligaste med Pandora...
...är att man förälskar sig i henne.
Vi sjunger sångbanden för att minnas.
Varje pärla är en berättelse ur våra liv.
En pärla för vår sons födelse.
Neteyam!
En pärla för när vi adopterade vår dotter Kiri.
Som föddes av Graces avatar.
En dotter vars tillblivelse är ett mysterium.
En pärla för vår första kontakt med Eywa.
De säger att vi lever i Eywa...
...och att Eywa lever i oss.
Allmodern bär alla sina barn i sitt hjärta.
Lycka är så enkelt.
Vem hade anat att en stridis som jag skulle fatta det?
Första gången jag träffade er pappa försökte jag döda honom.
Kärlek vid första ögonkastet.
Rätt vad det var hade vi fyra barn.
När vi skickade hem skyfolket till jorden var det några som stannade kvar.
Vetenskapsmän som var lojala med na'vierna.
Och så var det Spider.
Han blev fast här, för ung för en kryokapsel.
Vildbatting!
Han blev föräldralös i kriget och växte upp på labbet.
- Syrgas, Spider! - Jag ska bara till byn.
Han var inte en del av vår familj, mer som en strykarkatt som alltid var med.
Oskiljaktig från våra barn.
För Neytiri förblev han en främling. En av "dem".
Han hör hemma med sin sort.
Den är min! Jag hade den först!
Varför ska du ha den?
Det tog några år att banka in språket i min tröga skalle.
Men nu kunde det lika gärna vara mitt eget språk.
Jag hatar dig!
Jag hatar dig gånger oändligt, Lo'ak!
Penisansikte!
Nu räcker det. Tvinga mig inte att komma dit.
Han kommer fram där bakom stenarna. Där är han.
Bra, gå och hämta den!
Vilken fiskare du är, Neteyam. Bra jobbat.
Vilken bjässe.
Den var vid stenarna, som du sa.
- Hur lång är han? - Så här lång.
Det går för fort, som en dröm.
- Kiri. - Kom hit.
Le nu, skxawnger.
Lycka är så enkelt.
Som lite tid på tu man hand, utan barnen.
Men grejen med lycka är...
...att den kan försvinna på ett ögonblick.
En ny stjärna på natthimlen.
Det kunde bara betyda en sak.
Skepp som saktar in.
Skyfolket var tillbaka.
ETT ÅR SENARE
168 i puls.
Nu så...
Det går bra.
Ligg bara still.
Lugn.
Pupillreflexen fungerar.
Ta bort den där.
Hör ni mig, överste?
Ni måste ligga ner!
Lugna honom!
Ut härifrån, sätt fart!
- Hämta vakter! - Ta honom!
Håll fast honom!
Lugn, överste! Det är jag, korpral Wainfleet!
Lyle?
Är det du?
Jajamän, och Z.
Och Fike.
Ni kan släppa. Det är lugnt.
Jaha...
Det var det jävligaste.
Ankomst till Pandora om två minuter. Klart för Delta V.
Då så, tillförseln är strypt. Syremättnad, 89 %.
Om du inte har fattat det så är du överste Miles Quaritch -
- fast yngre, längre, blåare och inte en bråkdel så snygg.
Om två timmar ska jag göra en räd mot na'viernas fäste.
Mina överordnade ansåg det lämpligt att göra en säkerhetskopia.
Om du ser det här innebär det alltså att jag har stämplat ut.
Du, Parker... Vad fan är det jag ska säga?
Påminn honom om hur det funkar. Här.
På den här finns dina minnen och din personlighet.
Vi skickar hem det till jorden där du odlas fram i ett labb i detta nu.
- Vi för in dem, och sen... - Skulle du eller jag göra det här?
Tanken är alltså att föra in medvetanden från de bästa soldaterna -
- som korpral Wainfleet där, och undertecknad -
- i rekombinantkroppar.
Du är rekom nu, med mina minnen och min charm.
Men du kommer inte att minnas min död, för den har inte inträffat än.
- Det ska den inte heller. - Helt rätt.
Vad som än har hänt...
Som min klon lär du vilja hämnas -
- och då står Jake Sully högst upp på listan.
Kom ihåg att en marinsoldat aldrig blir besegrad.
Vi går att döda -
- men vi omgrupperar oss bara i helvetet.
Semper fi.
Marktrupp, framåt!
Sätt fart!
Två minuter. Sätt fart.
Vi måste ner dit!
Nej, pappa skulle flå oss.
Var inte en sån mes.
Lo'ak! Kom tillbaka!
Ta hela lådan. Magasin, raketgevär och granater.
Kom igen!
Här! Ta vapen. Här har du.
Du vet inte hur man skjuter.
Pappa har lärt mig.
Stridsskepp på ingång!
Kom!
Var är du, Lo'ak? Neteyam!
- Är du okej? Var är din bror? - Där borta.
Var då? Ta dig härifrån!
Neteyam!
Åh, nej...
Nej, nej, nej... Herregud.
Pappa?
Vad gör ni här? Vad tänkte ni på?
Förlåt.
Förlåt mig.
Vi är inte i Kansas längre.
Vi är på väg till Pandora.
Jag vet att ni alla undrar samma sak.
Varför så blå?
Som straff för våra synder har vi kommit tillbaka i fiendens skepnad.
Det ger oss deras storlek, deras styrka och deras fart.
Ihop med vår utbildning blir det en ganska mäktig kombination.
- Har vi nåt uppdrag? - Det har vi.
Vi ska finna och likvidera ledaren för det na'viska upproret.
Den som de kallar för toruk makto.
Jake Sully.
Anfall!
Fick dig!
Kom nu, Tuk.
- Jag är helt klart snabbare som blå. - Skxawng!
Jo, och djuren respekterar mig när de inte ser mig som människa.
- Vänta, är du människa? - Haha...
De kommer!
OMATIKAYAS FÄSTE
De kommer! Kiri, Spider!
Krigarna kommer hem! Kom!
Kom nu.
- Mamma! - Tuk!
Samling.
Ni ska vara spejare.
Om ni ser fienden, rapporterar ni det. På avstånd!
Låter det bekant?
Ni fick följa med på uppdraget, och ni bröt mot tydliga order.
Hjälp mormor att plåstra om de sårade, Kiri.
- Min bror är sårad. - Tuk, följ med henne.
Jag tar på mig hela ansvaret.
Ja, för du är äldst. Visa det också.
Ma'Jake, din son blöder.
Det är ingen fara, mamma.
Gå och bli omplåstrad. Lediga.
Inser du att du nästan gjorde så att din bror dog?
Du får inte flyga på en månad.
- Ta hand om ikranerna nu. Allihopa. - Okej.
Och ta bort det där i ansiktet.
- Ska jag pussa bort det onda? - Ta det här.
- Jag skulle använda yalnabark. - Jaså? Vem är tsahik här?
Det är du, mormor, men yalnabark är bättre.
Det svider mindre.
Mäktiga krigare...
Vadå?
Neteyam och Lo'ak vill vara som du.
Det är tufft för dem.
Jag vet.
Du är tuff mot dem.
Jag är deras far. Det är mitt jobb.
Vi är ingen militärstyrka. Vi är en familj.
Jag trodde att vi hade förlorat dem.
Du, Spider!
- Du ska ha stryk. - Kom då.
- Bara avatarer, gå runt. - Förlåt.
- De blå ränderna gör dig inte större. - Jag kan ändå spöa dig.
- Vilken jäkla dag. - En rejäl vända.
Jättekul... Det suger att ni kan andas jordeluft i flera timmar -
- men jag tål bara er luft i tio sekunder.
Ja, appojken, det suger.
För dig.
- Hej, Max. - Hej, ungdomar.
Hej, Max. Läget, Norm?
Hej, mamma.
Jag kanske bara yrar -
- men jag ser tydliga tecken på systemisk respons på global nivå.
Jag kan inte...
Jag tänker inte använda ordet "intelligens".
Kanske passar "medvetande" bättre.
Det är som om Pandoras hela biosfär har en medvetenhet -
- och ger ett kognitivt gensvar.
Nej, så kan jag inte säga. Jag skulle bli sågad vid fotknölarna.
Vem tror du gjorde henne på smällen?
- Säkert Norm. - Helt klart.
Ni förtjänar inte att leva.
Tänk på saken. Han är lärarens gullegris, alltid i labbet med henne...
Jag skulle ta livet av mig. Jag skulle dricka syra.
Han är med på alla filmer. Titta, han kollar in henne.
Lägg av.
Jag tänker mig deras två avatarer, ensamma ute i skogen...
Usch!
Ibland är det inte så kul att veta vem ens pappa är.
Eller nåt. Jag minns honom inte.
- Du, Spider... - Spider...
Du är inte han.
BRIDGEHEAD CITY
Raka vägen in i terminalen!
Stanna inte. Sätt fart!
Mask av.
Det här är generalen, sir.
General Ardmore.
Trevligt att träffas, överste.
Jag har hört gott om er.
Mycket har förändrats sen sist ni var här. Följ med.
Den nya sambandscentralen är här borta. De har just kommit igång.
Svärmbyggarna kan få upp en hel byggnad på sex dagar.
Vi har fått mer gjort här det senaste året än de 30 åren dessförinnan.
Vi är inte här för att driva en gruva.
Som planetbefälhavare har jag ett större uppdrag.
Jorden är döende.
Vi ska muta in ny mark här.
Pandora ska bli nytt hem åt mänskligheten.
Men för att det ska kunna ske behöver de fientligt sinnade kuvas.
Sullys räder börjar bli djärvare och kommer tätare.
Välplanerade anfall med bra samordning mellan mark- och lufttrupper.
De slår till mot våra utposter, gruvor och ledningar -
- och stryper våra försörjningsled.
De slog till mot en magnetbana i förrgår.
- Vet vi var Sully har sin bas? - Ja. - Visa oss bergen.
Det är ett grottsystem nånstans i Hallelujabergen.
Men när vi skickar dit styrkor lider vi förluster.
Vår utrustning får fart på getingboet.
Efter tio minuter i deras luftrum är de på oss från alla håll.
Vi tror att ert blå team kommer att tas för infödda -
- och därför inte reta "immunförsvaret".
Och hur ska vi pröva den hypotesen?
I praktiken.
Strålande.
- Vi flyger in i fiendens luftrum nu. - Uppfattat.
- Grymt! - Kom, appojken!
Vänta på mig!
- Kom då, Tuk! - Okej, jag kommer.
- Varför tog du med henne? - Hon skulle lipa annars.
"Ni får inte vara på slagfältet. Ta med mig, annars skvallrar jag."
Retas inte.
Kom.
Häftigt!
Finns det lik däruppe?
Kom och kolla.
Det menar du inte...
Kiri!
Kiri.
Kiri...
Vakna, Kiri.
Mår du bra?
- Jag gjorde så där igen, va? - Ja, det gjorde du.
- Kiri! Vi måste hem. - Kom.
- Vad är det? - Vi ska vara hemma före förmörkelsen.
För stort för att vara en människa.
- Avatarer? - Kanske.
Inte vårt folk, i alla fall.
- Vad gör du? - Spårar.
Håll koll bakåt.
Tomt.
Området säkrat.
Jävlar.
Vi får inte vara här.
Pappa ger dig utegångsförbud på livstid.
Vi måste kolla det här. Kom.
Det var där våra pappor slogs.
- Det där är din pappas mundering. - Jävlar.
Kolla om du får ut nåt ur kameran där, Lyle.
- Den är stendöd, överste. - Det var vi också.
- Jag måste rapportera det här. - Nej, då råkar vi illa ut.
Devil Dog anropas av Eagle Eye.
Rapportera, Eagle Eye.
Jag ser några här.
De ser ut som avatarer -
- men har kamouflagekläder och automatvapen.
De är sex stycken.
Var är du?
Vi är vid det gamla skjulet.
Vilka är "vi"?
Jag, Spider, Kiri...
...och Tuk.
Ta er genast därifrån, ljudlöst.
Stick därifrån! Uppfattat?
- Det är uppfattat. - Jag sa ju det.
Pappa! Jag vet en genväg.
- Du ligger så illa till. - Sluta, Kiri.
Skynda er, det är snart mörkt!
Tuk!
Släpp den! Annars skjuter jag!
Kom.
Släpp den!
- Upp med händerna! - Släpp den.
Spider!
- Ta dem! - Kiri!
Ner!
Sluta göra motstånd!
- Stilla! - Visitera dem.
Kiri!
Lugn.
Käften! Stilla!
Vad har vi här, då?
Kolla här, överste. Fem fingrar.
- Det är en bastard. - Helvete.
Visa fingrarna.
Du är hans, va?
Visst är du det.
Var är han?
Jag pratar inte ert språk...
...med arslen.
Var är din far?
Nej!
Är det så här du vill ha det?
Käften!
Kiri! Nej!
Rör henne inte!
Snälla, gör henne inte illa.
Stå still.
Vad heter du?
Spider...
...Socorro.
Miles?
Ingen kallar mig det.
Se på fan...
Jag trodde du blev hemskickad till jorden.
De kan inte lägga småbarn i kryo, pucko.
Hur gör vi?
Blue One till Iron Sky.
Iron Sky här. Rapportera.
Redo för upphämtning.
- Flyg dit. - Girar vänster för upphämtning.
Vi har tagit värdefulla fångar.
- Släpp oss! - Käften!
- På väg, Blue One. - Tio minuter kvar.
Vi räknar ner.
- Sitt! - Ner på marken!
Fixa ljud här, Lyle.
- Håll käften! - Titta ner!
Det är Sullys kvinna.
Hon är ett djur.
Ge dig, Quaritch!
Sully.
- Det är över. - Det var som fan.
Inte så länge jag andas.
Jag hoppades att du skulle säga det.
- Du stannar hos ikranerna. - Men jag är krigare som du, pappa.
- Neteyam. - Jag säger det inte igen.
Uppfattat.
Sen tar det slut.
Ska vi ta med kvarlevorna?
Var redo, Blue One. Framme om tre minuter.
Tre minuter.
Håll koll bakåt.
Tyst!
Var tyst!
- Kontakt bakåt! - Kontakt bakåt!
Lo'ak!
Helvete.
- Din lilla skit! - Kom, Tuk.
- Spring! - Ta dem!
Kom!
Ta skydd!
Kom!
Är det du, mrs Sully?
Jag känner igen visitkortet.
Kom fram, mrs Sully.
Vi två har en del att reda ut.
Kom, Spider!
Demon! Jag ska döda dig så många gånger som det krävs.
Du och korpralen har visst hållit er sysselsatta.
Ni har fått en hel kull med bastarder.
Na'vi!
Sätt fart!
- Är du oskadd? - Ja.
- Häng med. Redo? - Ja.
Nu!
Kom igen!
Snabba på!
Ut på flanken! Ta dem!
Spider?
Spider!
- Kiri! - Spider!
Kom!
Spider är där nere.
Nej!
Vi har varit tio minuter i fiendens luftrum nu.
Blue One, kom till upphämtningsplatsen!
Retirera, Blue One.
- Retirera! - Retirera!
Sätt fart!
Rappa på!
- Kiri! - Spider!
Kom!
- Nej! - Kom!
Fort, kom!
- Är du skadad? - Nej.
- Är du skadad, Tuk? - Pappa!
Faran är över. Är alla okej?
- Mamma! - Tuk!
Ingen fara. Nu är det över.
Tack, Allmoder! Tack!
Tack.
Var är Spider?
De tog honom.
De tog honom!
Det är ingen fara, vännen. Han är tålig.
Såja.
Han klarar sig.
Det kommer att bli bra.
Helvete!
Släpp ut mig!
Han är som ett vilddjur. Han tror att han är en av dem.
Den där Quaritch-varianten, vad han nu är, kan tåga rakt in här.
- Det här är vårt hem! - Det handlar om våra barn.
Du kan inte begära det här av mig.
Jag lämnar inte mitt folk. Jag vägrar.
Han jagar oss.
- Han är ute efter vår familj. - Du kan inte begära det!
Våra barn har vuxit upp i den här skogen. Den är vårt hem!
Han hade våra barn. Han höll kniven mot deras strupar!
Far gav mig den här bågen på sin dödsbädd.
"Skydda vårt folk", sa han.
Du är toruk makto!
Det här är att skydda vårt folk. Quaritch har Spider, som vet allt.
Han kan leda dem hit.
Om folket skyddar oss så dör de.
Förstår du det?
Jag vet inte. Jag har ingen plan.
Men jag kan skydda vår familj. Det kan jag göra.
En sak vet jag.
Var vi än är, så är familjen vår fästning.
- Var är Jake Sully? - Jag vet inte!
Vi vet att du vet.
Jag vet inte!
Gör dig en bild i huvudet. På ett av de svävande bergen?
- Släpp ut mig! - Han trilskas.
- Jag vet inte! - Tänk det bara, så ser vi det.
Jag vet inte!
Jag tycker inte om att göra så här.
- Vilka klaner skyddar honom? - Jag vet inte! Ni får döda mig!
Kolla aktiviteten i prefrontalkortex.
Det tar inte slut förrän du ger oss nåt. Var är han?
Jag vet inte, era arslen! Jag vet inte!
Jag prövar den personliga vinkeln.
Han är inte din son.
Lugn i stormen.
Lugn nu?
Det är tåga i dig.
Tekniktomtarna gick hårt åt dig.
Men du gav dem inget.
Respektingivande.
Du kanske vill ha det här.
Det tillhörde överste Miles Quaritch, stupad i strid.
Jag är inte han.
Men jag har hans minnen.
Så pass att jag vet att han inte alltid var den bästa pappan.
Men jag ber inte om ursäkt.
Jag är inte din far. Formellt sett har vi ingen relation alls.
Men jag kan hjälpa dig. Jag kan få ut dig härifrån.
Jag ber dig inte att förråda Jake Sully. Det är du för lojal för.
Jag beundrar lojalitet.
Men spela med.
Annars får labbrockarna ta över igen.
Det här är tungt i hjärtat.
Tarsem är klok för sin ålder. Han blir en stark olo'eyktan.
Ledaren måste dö.
Så att ledaren kan födas.
Toruk makto ger sig av.
Folket är i säkerhet.
En far beskyddar.
Det är hans syfte.
Ett liv upphör.
Ett annat tar vid.
Tuk.
Sjöklanerna har en egen värld.
Med tusentals öar.
Ett okänt territorium där vi skulle kunna försvinna spårlöst.
Är vi framme snart?
AWA'ATLU - EN BY HOS METKAYINAFOLKET
Lämna den här.
Följ med mig.
Tuk.
Var trevliga.
Ta det lugnt.
Vad är det där? Ska det föreställa en svans?
Den är för liten. Hur ska de kunna simma?
Sluta, Rotxo och Aonung!
Hej.
Tonowari var hövding över metkayinerna, revfolket.
- Jag ser dig, Tonowari. - Jake Sully.
Han var en sträng ledare.
Men det var inte Tonowari jag oroade mig för.
Jag ser dig, Ronal, metkayinafolkets tsahik.
Jag ser dig, Ronal.
Varför kommer ni till oss, Jake Sully?
- Vi söker uturu. - Uturu?
En fristad för min familj.
Vi är revfolk, ni är skogsfolk. Era färdigheter gör ingen nytta här.
- Vi får lära oss av er. - Ja.
Deras armar är tunna.
- Mamma... - Deras svansar är klena.
Ni skulle vara långsamma i vattnet.
- Barnen är inte ens äkta na'vier. - Pappa...!
Det är vi visst!
De har demonblod i sig!
Titta.
Jag är född bland skyfolket, nu är jag na'vi. Man kan anpassa sig.
Vi anpassar oss, okej?
Min man var toruk makto.
Han ledde klanerna till seger mot skyfolket.
Kallar du det här seger? Att gömma sig bland främlingar?
Eywa har vänt dig ryggen, du utvalde.
Jag ber om ursäkt för min maka...
- Be inte om ursäkt för mig! - Hon har flugit långt och är trött.
Toruk makto är en stor härförare. Alla na'vier känner till hans bedrifter.
Men vi metkayiner befinner oss inte i krig.
Du får inte ta med ditt krig hit.
Jag har krigat färdigt. Okej?
Jag vill bara skydda min familj.
Vi har anhållit om uturu.
- Måste vi ge oss av? - Det ordnar sig.
Toruk makto och hans familj stannar hos oss.
Behandla dem som våra bröder och systrar.
De är inte bekanta med havet -
- så de kommer att vara som spädbarn som tar sitt första andetag.
Lär dem vårt sätt att leva, så att de slipper skammen i att vara odugliga.
Vad säger man?
- Tack. - Tack.
Tack.
Mina barn Aonung och Tsireya visar era barn vad de ska göra.
- Men varför ska...? - Det är bestämt.
Kom, jag visar er vår by.
Hitåt.
Kom, Tuk.
Hit ska vi.
Det här är ert nya hem.
Det funkar.
Det blir jättebra. Visst är det fint?
- Samling, Sullys. - Det är familjemöte.
Sätt er.
- Kiri. - Vadå?
Okej...
Nu måste ni sköta er.
Jag menar det. Lär er snabbt, bidra till arbetet.
- Och inget bråk, uppfattat? - Ja.
Jag vill åka hem.
Åh, Tuk...
Det här är vårt hem nu.
Vi fixar det här.
Vi fixar det om vi hjälps åt.
- Vad brukar er pappa alltid säga? - Sullys håller ihop.
Just det, Sullys håller ihop. En gång till, med inlevelse.
- Sullys håller ihop. - Sullys håller ihop.
Kom!
Simma med oss.
Vad är det med dem?
De är dåliga på att dyka.
Sluta.
De lär sig.
- Går det bra? - Ni är för snabba. Vänta på oss.
Andas, bara.
Ni kan inte dyka. Ni kanske kan svinga er i träd, men...
Lägg av. Vi kan inte fingerspråket. Vi vet inte vad ni säger.
Jag ska lära er.
- Var är Kiri? - Vem då?
- Kiri. Var är hon? - Har ni sett henne?
Upp på skeppet och håll dig ur vägen.
Sätt fart!
- Rappa på! - Grymt...
Lugn i stormen där.
Hör på nu. Du har en spårsändare i masken.
Om du sticker så hittar jag dig på två minuter -
- och ger dig ett hederligt kok stryk. Förstått?
Är det förstått?
Ja, sir.
- Alla ombord? - Alla ombord.
Okej, hör på.
Jake Sully har gömt sig.
Det kvittar.
Var han än är så ska vi hitta honom och hans galna kärring.
Och för att göra det ska vi bli na'vier.
Fullständigt.
Vi ska äta som na'vier, färdas som na'vier och tänka som na'vier.
Och det börjar med att tala språket.
Kallar du det för att tala språket? Du låter som en treåring.
Okej, lustigkurre.
Du befordras härmed från apmaskot till tolk.
Det är iluer.
Om ni ska bo här så måste ni rida.
Knyt an varsamt.
Känn hans andning och hans styrka.
Håll här.
Håll i dig.
Hur gick det, skogspojken?
Det är ett riddjur för en krigare, svårt att bemästra.
- Du kanske skulle börja med en ilu. - Nej, den här.
Tänk på hållningen när ni dyker. Den är mycket viktig.
Jag fixar det.
Nu så.
Lugn.
Jävlar.
Jag älskar henne redan.
Andas in.
Och ut.
Tänk er att ni får en låga att fladdra.
Ni ska sänka pulsen.
Andas in.
Ända här nerifrån.
Andas ut långsamt.
Ditt hjärta slår fort, Lo'ak.
- Förlåt. - Försök att fokusera. Andas in...
...och ut.
Töm sinnet på tankar.
Ni börjar lära er att andas.
Häng med då, töntar!
Jag tar den.
Vad är det?
Na'vi-barn som är yngre än jag tar dem med händerna.
- Gick Jake Sully den svåra vägen? - Vad tror du själv?
Vad ska vi göra?
Det här blir skoj.
Okej, framåt.
Du och jag, gullet.
Sa jag att man ska binda ihop munnen först?
Tack för den!
Kom igen!
Ser ni dem?
Vi rör på oss.
Vi drar härifrån.
Så där ja!
- Snyggt, överste! - Snyggt!
Vem står på tur?
Vattnets väg saknar början och slut.
Havet finns omkring dig och inom dig.
Havet är ditt hem...
...före din födelse...
...och efter din död.
Våra hjärtan slår i världens livmoder.
Våra andetag brinner i djupets mörker.
Havet ger...
...och havet tar.
Vattnet binder samman allt.
Liv och död.
Mörker...
...och ljus.
- Jag fick den! - Du klarade det!
Den gör så att man kan andas under vatten.
- Vad gör hon? - Jag vet inte.
Hon bara glor på sanden.
Vad sa ni?
Är du ett missfoster, eller?
Han frågade om du är ett missfoster.
- Nej. - Är du säker på det?
Du är ju inte ens en äkta na'vi.
Kolla in händerna...
Hörni! Låt bli henne, fiskfejset.
- Ett femfingrigt missfoster till... - Kolla in bebissvansen!
Låt oss vara!
- Han är inte normal. - Bebissvansen är så gullig!
Du hörde henne. Låt dem vara.
Här kommer storebror...
Gå härifrån. Nu.
Klokt.
Hädanefter ska ni visa respekt för min syster.
Kom.
Hej då!
Kolla på dem. De är missfoster, hela familjen.
- Lo'ak... - Det är lugnt.
Jag vet att min hand är konstig. Ja, jag är ett missfoster.
Men jag kan göra en häftig grej med den.
Först knyter jag den hårt så här, och sen...
Det kallas för smocka. Rör aldrig min syster igen.
På honom, Aonung!
Sluta!
Det är bara dumt!
Aj, min svans!
Släpp mitt öra!
Han drar mig i örat!
- Jag bad er om en sak. Vad var det? - Inget bråk.
- Det var mitt fel. - Knappast. Sluta försvara honom.
Aonung retade Kiri. Han kallade henne för missfoster.
- Gå och be Aonung om ursäkt. - Va?
Han är hövdingens son.
Jag bryr mig inte om hur, men slut fred med honom.
Du...
- Hur gick det för motståndarna? - Sämre.
- Bra. - Mycket sämre.
Iväg med dig nu.
Vad är det?
Inget. Det är bra.
Varför skulle det inte vara bra?
Varför kan inte jag vara som alla andra?
Kiri...
Vad gör trädpojken här?
Förlåt för att jag slog dig. Flera gånger.
Vi borde vara vänner.
Följ med oss och jaga, utanför revet. Det är där männen jagar.
- Det får jag inte. - Jag frågade nog fel brorsa.
Jag följer med.
Kom igen!
Kom då, skogspojken!
DE TRE BRÖDERNA
- Du överlevde! - Det där var helt sjukt!
Kom, jag har ett bra ställe.
Locka på fisken.
Vilket pucko!
Hörni!
Hallå!
Aonung!
Det är inte roligt!
Aonung!
Jävlar!
Du är en tulkun.
Du räddade mig. Tack.
Tack.
Jag förstod inte alls vad du sa nu.
De har gjort dig illa.
Jag försöker dra ut den.
Lita på mig.
Vänner?
Ja, vi är vänner. Vänner.
Hördu!
Jag beklagar.
Vad är det, vännen?
Saknar du Spider?
Ja.
Men det är inte det.
Okej.
Vad är det, då?
Jag känner av henne, pappa.
- Vem då? - Eywa.
Jag hör hennes andning.
Jag hör hennes hjärtslag.
Hon är så nära.
Hon bara är där...
...som ett ord som väntar på att yttras.
Jag vet att du tycker att jag är knäpp.
Du är inte knäpp, vännen.
Hur låter Eywas hjärtslag, då?
Mäktiga.
Berätta vad du berättade för mig.
Gillar du att se på stjärnorna?
Min pappa kom hit från en stjärna.
Från den där.
- Lo'ak! - Nu är jag illa ute.
Simma. Vi ses igen.
- Han är tillbaka! - De har hittat Sullys grabb.
Du...
Få se på dig.
Han är oskadd. Bara några skråmor.
Jag ber om viljestyrka för att inte klösa ögonen ur min yngste son!
Nej. Min son vet bättre än att ta med honom utanför revet.
Skulden är hans.
Okej, kom.
Nej. Det var inte Aonungs fel. Det var min idé.
Aonung försökte få mig att låta bli. Det är sant.
Kom.
Förlåt.
Kom nu.
Jag tar det.
- Stämmer det? - Vad tänkte du på, Aonung?
- Du sa att jag skulle bli vän med dem... - Jag vill inte höra.
- Pappa... - Du har dragit vanära över familjen.
Får jag gå nu?
Ställer du till med nåt slår jag knut på din svans.
Det är uppfattat.
- Var var du? - Du skulle hålla koll på din bror.
Förlåt.
Varför tog du på dig skulden?
För att jag vet hur det känns när alla är besvikna på en.
Jag önskar att jag hade varit där. Du fick en gåva av havet.
Tulkunerna har inte vandrat tillbaka än. En tulkun kommer aldrig ensam.
Den här gjorde det.
Han saknade en fena, hade en stump på vänster sida.
- Stackars tulkun. - Payakan!
- Det är Payakan. - Vem är det?
En ungtjur som lämnade flocken. Han är utstött. Och han saknar en fena.
- Han sägs vara mordisk. - Nej...
Han har dödat na'vier och andra tulkuner.
- Inte här, men söderut. - Nej, han är inte sån.
Var glad att du lever, Lo'ak.
Han räddade livet på mig, säger jag. Han är min vän.
Min lillebror, den mäktige krigaren som överlevde mötet med mördartulkunen.
Ni lyssnar ju inte.
- Jag lyssnar! - Kom tillbaka.
Era skxawgner.
Payakan!
Vad fint att se dig.
Varför blev du utstött? Vad hände?
Det är för smärtsamt.
Jag litar på dig.
Du kan lita på mig.
Vad äckligt!
Snabbare!
Vi är framme.
Det här är Urfädernas vik, vår heligaste plats.
Det är som vackrast här i förmörkelsen.
Här är det, Andeträdet.
Min vackra dotter.
Hej, mamma.
Jag är så glad att se dig. Men du ser bekymrad ut.
Min lilla flicka. Det ordnar sig.
Vad är det, vännen?
Varför är jag annorlunda?
Vad vill Allmodern ha av mig?
Vem var min far?
Åh, älskling...
Nej!
- Kom igen! - Kiri!
Kiri!
- Vad är det som händer? - Hon fick ett krampanfall.
Andas hon?
- Vi tar henne till byn, fort! - Sätt fart!
- Fint att se dig. - Håll dem undan, Neteyam.
- Hur mår hon? - Fortfarande medvetslös.
Ingen blödning, ingenting brutet, inga tecken på syrebrist...
Hjärnan ser bra ut.
Men vi ser interiktal aktivitet i prefrontalkortex.
Hon fick utan tvekan ett anfall. Vi kan nog utesluta toxiner.
Vad var det då?
- Jag behövs visst inte här. - Du är tsahik!
Ta bort de där sakerna.
Ut! Ni åstadkommer inget!
- Kom, vi går. - Vänta, jag måste ta ut droppet.
Tuktirey.
Hon sa att hon känner av Eywa, att hon hör hennes hjärtslag.
- Det är typiskt för frontallobsepilepsi. - Epilepsi?
Ja, man ser syner och upplever tillstånd av religiös extas.
Andeträdet verkar ha utlöst det. Hon får inte koppla in sig där igen.
Aldrig?
Jake, om hon får ett anfall under vatten igen så kan hon dö.
Kiri!
Du är vaken!
Åh, Kiri!
Mitt kära barn.
Min älskade lilla flicka.
Den här, då: "Jag ser dig."
- Oel nati kameie. - "Ngati."
Jag sa ju det. Oel nati kameie.
- Inte "nati", utan "ngati". - Ngati...
Okej, genom näsan, liksom.
Spaningsstyrkan har fått upp ett ensamt stridsskepp på radarn.
- Var? - På havet österut, 400 km norrut.
Jag kommer.
Det var en ojämn signal och den försvann ute på öppet vatten -
- men om man fullföljer banan...
...hamnar man i den här ögruppen.
Det är hundratals öar med många byar att söka igenom.
Det är han.
Ge mig skeppen, så ger jag er hans skalp.
Farkoster på ingång.
- Håll an. - Håll an!
Håller an.
Hej.
Är du Scoresby?
Är du arslet som har tagit mitt skepp?
Det är jag.
- Vårt mål är den här ögruppen. - Där har jag aldrig varit.
Du kan vattnen. Vad finns det för folk där?
Metkayiner, mestadels. Lite ta'unuier. Ett femtiotal byar.
- Och vem är du? - Ian Garvin.
Marinbiolog.
Femtio eller hundra byar, det kvittar. Vi söker igenom allihop.
Jag jagar tulkun. Det är det vi har utrustning för, det vi gör.
Jag har en kvot att fylla.
Jag är snäll en gång, men inte mer.
Om det inte kan undvikas får vi väl göra det bästa av det.
- Till era poster! - Pilla inte.
- Upp i flygfart. - Flygfart, uppfattat.
- Vad var det? - Vad händer?
Tulkunerna är tillbaka!
Våra bröder och systrar är tillbaka!
I sin eviga vandringscykel hade tulkunerna återvänt hem.
Kiri! Kom, Kiri!
- Låt mig vara, Tuk. - Kom!
- Vad vill du? - Titta!
Kom!
Vi simmar ut!
Det är min själasyster!
Syster, jag ser dig.
Jag ser dig, syster. Jag är lycklig.
Din son är vacker.
Tack. Hur mår ditt barn?
Mitt barn är starkt.
Jag har träffat en kille.
En tid för att berätta.
Om tiden de varit isär.
Om frånfällen och födslar.
Om gamla vänner och nya kärlekar.
TA'UNUI-FOLKETS BY
Undan, barn!
Var lugna, mitt folk.
Sök efter vapen, kommunikationsenheter, teknisk utrustning...
Ner! Ser ni det här?
Ner! Och håll käften!
Vi vet att den här mannen finns på en av öarna här.
Finns han i er by?
Vår klan lever helt avskilt.
Mannen i er spegling kommer från skogen.
- Vad säger han? - De har inte sett honom.
De är havsfolk. Skogsfolk kommer inte hit.
Det köper jag inte.
Han får lämna oss ifred och leta i skogen i stället.
De vet ingenting.
Skjut djuret.
Vad i helvete gör ni?!
Lugna!
Funkar öronen bättre nu?
Var lugna!
Nu vet ni vad de här kan göra.
Jake Sully.
Toruk makto!
Han vet inte!
- Få ner henne. - Ner!
Sluta!
Säg att om han inte ger oss Sully, dödar vi deras tsahik.
- Nej, det tänker jag inte säga. - Jaså inte?
Jag vägrar vara delaktig!
Ner!
De vet ju ingenting!
Rör er inte!
Ska vi verkligen fimpa henne?
Snälla, gör inte så här! Det här är fel!
Snälla.
Bränn hyddorna.
Tänd på.
- Tänd på! - Fram med eldkastarna!
Förlåt! Jag visste inte!
Få slut på galenskapen!
Förlåt.
Vi drar vidare.
Rör mig inte!
- Förlåt! - Kom nu. Sätt fart.
- Vad är det? - Skyfolket.
De letar efter dig, Jake Sully. Söderut.
De har en människopojke som talar na'viska.
- Har de dödat nån? - Inte än.
De hotar.
Men byborna avslöjar inte var du är, på mina order.
Vi måste jaga demonen, fånga honom, döda honom.
Vi måste vara smarta.
Om vi anfaller Quaritch avslöjar vi var vi är -
- och då kommer de hit med full kraft.
Vad har vi då för plan?
- Det här är toruk makto! - Ner!
Har han varit här?
- Det här ger inget. - Nej, de tiger som muren.
Om vi sätter mer press flyr han bara. Vi måste locka fram honom.
Nu får det räcka. Jag har en kvot att fylla.
Vill du jaga? Då jagar vi.
Nej, det är för mycket byar här.
Nej, nej, nej...
Ni förstår nog inte vilken nära relation tulkunerna och havsna'vierna har.
Det vore som att mörda en i deras familj.
Om vi jagar här kommer de att ge sig på oss.
Exakt.
En av dem i synnerhet.
Jag förstår hur du känner.
Jag känner mig också ensam.
Berätta, varför blev du utstött?
Din stackare. Så hemskt.
Det är ingen fara.
Du tillät detta!
Du lät honom knyta an till den utstötte.
Tsireya.
Jag är besviken på dig.
Och du är son till en stor krigare. Du borde veta bättre.
Payakan räddade mitt liv. Ni känner honom inte.
Sluta, Lo'ak.
Sitt.
Sätt er!
Hör på mig, pojk.
På de första sångernas tid stred tulkunerna sinsemellan.
Om territorium.
Och för att hämnas.
Men de kom fram till att dödande, hur det än rättfärdigas -
- bara föder mer dödande.
Så allt dödande förbjöds.
Det är tulkunernas väg.
Payakan har dödat. Därför är han utstött.
- Förlåt, men ni har fel. - Lo'ak! Det är olo'eyktan du talar med!
- Jag vet vad jag... - Nog!
Jag vet vad jag vet.
Nog.
Den här tar jag hand om.
Stormen kommer att dra förbi.
Jag såg en sak i dag, Lo'ak.
Jag såg en skogspojke som blivit utvald av en tulkun.
Jag är så stolt över dig.
Payakan dödade inte pojkarna. Jag såg allt.
Demonskeppet dödade hans mor inför hans ögon.
Han samlade ungtjurarna och revets pojkar för att anfalla skeppet.
Allihop blev dödade.
Men det var skyfolket, inte han. Han är ingen mördare.
I tulkunernas ögon bär han ansvaret för deras död.
Ska han straffas för det hela livet?
Han vet att det var fel
och skulle aldrig göra om det.
- Far måste få veta. - Nej, min pappa är redan arg.
- Din far kommer att förstå. - Nej, han förstår ingenting.
Hela klanen hatar mig.
Demonblod. En främling. Det är allt de ser.
Jag ser dig.
Du är tulkunens broder.
Du är en av oss nu.
- Ser ni mamman? - Mamma med kalv, stark signal.
Gå ner på ytan.
Vi går ner. Bärplan ute.
Ubåtar i om två minuter! Gå ombord!
Luckor stängda!
Rappa på!
Bemanna båtarna! Nu ska vi tjäna stålar.
Ombord!
Lossa förtöjningarna!
Alla båtar i vattnet!
Nu kör vi!
Vi är iväg!
Armera sjunkbomber. Fäll, fäll, fäll!
Vad är det där?
Deras ekolokaliseringsorgan. Det är så de navigerar.
De måste hålla dem över vattenytan, annars är de döva.
Pikadorer! In med er!
På dem!
De avskärmar kon från familjen med hjälp av ljudkanonen.
De gör så för att kalvarna är långsamma, och mamman överger dem inte.
Gör de aldrig motstånd?
Jag har aldrig sett dem lyfta en fena. Men de är svåra att ta kål på.
Ubåtar, in!
Lossar.
- Där har vi henne. - Målet i sikte.
- 3-6 redo med harpuner. - Nu kör vi.
Vi går in underifrån där de saknar pansar.
Okej, vi kör.
- Jag kör fram. - Gå nära.
Stadigt...
Skottläge. Ladda.
Laddar. Målet låst. Harpun avlossad!
- Tvåan är i position. Ladda. - Laddar.
Skjut.
- Bra träff. Ladda nästa. - Laddar. Avlossad!
- Så där ja! - Snyggt.
3-6, ni bjuder på öl.
Säckarna sinkar henne och håller henne kvar vid ytan.
Kör fram till henne!
Rakt på, 30 meter.
Harpun med sprängladdning.
Tio meter. Lägg mig i läge.
Stadigt nu, bredvid henne.
Vänta. Vänta...
Linan löper!
Håll i hästsvansen, överste.
- Full back! - Full back.
Håll henne, håll henne!
En sprängharpun i bröstet, och hon är fortfarande igång.
Ljuvligt.
För att komma åt körteln går vi in underifrån.
Vi borrar oss genom gommen, in i hjärnan, och...
- De är antagligen smartare än vi. - Inte smartare än jag.
- Du lägger ribban lågt. - Det är jag som har harpunen.
Ja...
- Hur vet du att de är smartare än vi? - Fler neuroner, fler nervbanor...
De är också mer utvecklade på ett känslomässigt och själsligt plan.
Det här området motsvarar vårt känslocentrum -
- men är proportionellt sett mycket större.
De har musik, filosofi, matematik, avancerat språk...
Okej, då är det dags.
Visa mig pengarna.
- Det är alltså det här det handlar om? - Ja, det är amrita.
Synd för de här bjässarna att det råkar kunna stoppa mänskligt åldrande.
Verkligen stoppa det.
Det är den mest värdefulla substansen som mänskligheten känner till.
Den här lilla behållaren är värd kanske 80 miljoner.
Fånga!
Gör inte så.
Det är aldrig roligt.
Amrita bekostar allt som sker på Pandora numera.
- Även din forskning. Visst, dr G? - Det är därför jag super.
Är det allt ni tar? Låter ni bara resten gå till spillo?
Lossa säckarna. Sänk henne.
Nej, låt säckarna vara kvar. De ska se att det var vi.
Jag tar extra betalt för att agera lockbete.
Hon heter Ro'a.
Hon var min själasyster.
Hon var kompositör, högt aktad.
Vi brukade sjunga tillsammans.
Det tog henne många befruktningscykler innan hon fick sin kalv.
Klanen gladde sig så för hennes skull.
Vad är det här, Tonowari?
Vad är det här?!
Min själasyster och hennes barn har mördats av skyfolket!
Kriget har nu kommit till oss.
Vi har känt till jakten på våra tulkunfränder -
- men den har skett bortom horisonten, långt bort. Nu sker den här!
Ni förstår inte hur skyfolket tänker. De bryr sig inte om den stora balansen.
- Vi står inte till svars inför dem! - Lyssna på honom.
De ger sig inte. Det här är bara början. Tulkunerna måste ge sig av.
Säg åt dem att simma långt bort!
Ge sig av?
Du lever bland oss, men har inte lärt dig ett dugg!
Vi ska försvara våra bröder och systrar!
Nej, nej!
Om ni anfaller, om ni tar till vapen, kommer de att krossa er!
De kommer att förstöra allt ni älskar!
Hör på mig!
Lugna!
Lyssna på min far. Det han säger är sant.
Berätta för tulkunerna...
...att om de träffas av en sån här är de dödsmärkta.
Men jag kan tysta den.
Att rädda deras liv är det som är viktigt. Eller hur?
Att rädda er familj.
Meddela tulkunerna.
Sätt fart.
Sätt fart!
Vi måste strida.
Ma'Jake! Jag vägrar stå och se på.
Det är en fälla. De vill att vi hämnas. De jagar inte tulkuner.
De jagar oss.
Du stannar här, lillebror.
- Jag måste varna Payakan. - Nej. Du ska stanna här, skxawng.
Han är utstött. Ingen annan kommer att varna honom.
Varför ska du krångla till allt?
Du undrar varför jag inte kan vara mönstersonen, som du.
Den lilla mönstersoldaten.
Men jag är inte du! Okej?
Jag är inte du.
Han är min bror. Jag ger mig av.
Jaså, han är din bror?
Nej, jag är din bror.
Lo'ak!
Släpp mig!
- Lo'ak! - Kom tillbaka!
Kom, han är på väg till Payakan.
Kom tillbaka!
Där är Lo'ak!
Lo'ak!
- Han ska till Payakan! - Vänta på mig!
Ta tag!
- Klart skepp. - Ge order!
Nu ska vi tjäna pengar!
Payakan! Bror!
Lo'ak!
- Lo'ak! - Vänta!
Vad är det?
Helvete!
Ta det lugnt, jag ordnar det.
Helvete!
Hjälp till!
Skeppet kommer!
Kom igen!
- Kom igen! - Skynda er!
Rapportera in! Meddela pappa!
- Gör det! - Kom nu!
Pappa! Jag menar Devil Dog!
- Såg du vart de tog vägen? - Hör du mig?
- Utanför revet. - Lo'ak?
Pappa!
Vi är med en tulkun som har blivit attackerad. Jägarna är på väg.
Ungefär två kilometer ut.
- Vilka är där? - Alla. Aonung och Tsireya också.
Vi är vid De tre bröderna.
Sök skydd, gå inte i strid. Är det uppfattat?
- Gå inte i strid. Vi kommer. - Uppfattat.
- De kommer! - Tre, två - dra!
Barnen blir anfallna.
De försvarar en tulkun. Dina barn också.
- Demonskeppet? - Ja! Vi måste ut!
Till vapen! Slå larm!
- Stanna här. - Jag följer med!
Stäng ubåtsluckorna.
Två minuter!
Aonung!
Skynda dig!
Kom igen!
Dra!
- Alla tillsammans! - Dra!
Se på fan... Det är Sullys ungar.
Sätt fart. - Inte du.
Sitt upp!
Avstånd 700 meter.
Sändarsignalen är stark.
Dra hårdare!
Dra!
Ta i!
Iväg!
- Den är ute, Kiri! - Iväg, Tuk!
Iväg härifrån!
- Ta er ditåt. Jag lockar bort dem. - Kom, Lo'ak!
Dyk!
Fatta tag, Tuk.
300 meter.
Armera sjunkbomber.
Fäll, fäll, fäll!
Inga sjunkbomber, Scoresby. Ungarna är värdelösa för mig döda.
Eld upphör.
Omringa dem.
I med ubåtarna.
Ubåtar, i vattnet!
Krabbor, flankera höger!
Tappa inte bort dem.
- Horisontalroder upp! - Nu jävlar!
Mål låst. Torped avfyrad.
Var är Tuk? Såg du henne?
Tuk!
Mål i sikte.
- De kommer! - Vi måste härifrån!
Aktivera nätkastare. Skjut.
Släpp ut mig!
- Akta! Flytta handen! - Skynda dig!
Kom tillbaka!
- Släpp vapnet! - Släpp det!
Stanna där.
Kom tillbaka!
Släpp vapnet! Nu!
Släpp kniven!
Vad håller ni på med! Sluta!
Ligg still.
- Spider! - Är du okej?
Ja, det är lugnt. Aldrig mått bättre.
Sluta trilskas.
Tillbaka till kommandobryggan.
Håll kvar dem.
Ja, ja, jag kommer!
Dig minns jag allt.
Kedja dem vid relingen.
- Rör på påkarna! - Sätt fart!
- Pass på, de bits. - Ner på knä.
- Ge mig handen. - Nej!
- Och den andra. - Nej!
Var tapper.
Na'vier på ingång!
- Sprid ut er! - Pappa!
Åt vänster. Sprid ut er.
Stoppa dem.
Det är Sully.
300 meter.
De har våra barn.
Din dotter, Tuk och Lo'ak.
Säg åt dina vänner att backa, Jake.
Om du vill ha tillbaka ungarna så kommer du ensam.
Du vet bättre än att pröva mig.
Lo'ak!
Jag tog dig under mina vingar, Jake.
Men du förrådde mig.
Du dödade dina egna, bra män och kvinnor.
Jag drar mig inte för att avrätta ditt barn.
Vänta.
Stanna här.
De är tulkunmördare. De ska dö, här och i dag.
Det är mig de vill åt.
Allt har handlat om det. Tulkunjakten, att de tog våra barn...
Du är orsaken till det här!
Du!
Då ska också jag lösa det.
Erbjudandet löper snart ut. Hur ska du ha det?
Skjut inte. Jag kommer.
Ma'Jake, vad händer?
Ma'Jake?
Var redo att skjuta.
Ett enkelt skott.
Om du skjuter nu så anfaller de.
Vänta tills han är ombord.
Payakan!
Ge eld!
Bror!
- Vänd skeppet! - Vänder!
Vrid mig! Ge mig skottläge!
Kom igen!
Kör runt! Kom igen!
Närmare, inom skotthåll!
Ner!
Jävlar!
Ge eld! Ge eld!
Sully kommer. Var med nu!
Kom igen, sitt upp!
Skjut något, någon!
Stanna!
Följ efter dem!
Läcka! Mask på, mask på!
Få bort honom!
Lugn!
Kör, kör, kör!
- Skaderapport! - Avdelning två och tre är översvämmade.
Är du okej?
Babords bog!
Dikt babord! Ge eld!
Ge mig skottläge!
Har dig!
- Lossa oss! - Det går inte!
Lossa vajern!
Vem har harpunen nu?
Full back!
Ladda om!
Inte vajern, din idiot!
Vi driver.
Vi tar in vatten. Pumparna går.
Till vapen!
- Du tillhörde väl den intelligenta arten? - Håll käften, Garvin.
Var är du?
Din rackare... Du tror att du är smart, va?
Ner!
- Pumparna går inte. - Lämna skeppet!
Sätt honom i en båt. Sätt fart, mask på!
Neteyam!
Behöver ni hjälp, lillebror?
Sluta snacka och hjälp oss loss.
- Få Tuk härifrån. - Skynda dig!
Vem är den mäktige krigaren? Säg det, bara.
- Lägg av! - Kom nu.
Lo'ak!
De har Spider. Vi måste rädda honom.
Vi kan inte lämna honom!
Släpp mig!
Nej!
Titta!
- Upp med dig, raring. - Jag är inte din raring, ditt pervo!
- Vi måste rädda henne! - Vänta, Tuk!
Sullys håller ihop.
Vänta där. Nu!
Fritt fram!
- Kolla masken. - Jag klarar mig själv, pucko.
Sätt fart!
Vi evakuerar!
Det här är ingen bra idé, Tuk.
Tuk!
Skär av repet.
Nej!
Jag tar henne.
- Vi kan fortfarande göra det här. - Helt klart.
Inte nu igen!
Kom!
Tack.
- Kom igen! - Nej, kom!
Kom igen, fort!
Ge mig den där!
Sätt fart!
Hitåt.
Täck mig!
Ser ni dem?
Det där var grymt!
- Kom upp! - Kom igen!
Skxawng! Jag är skadad.
Helvete!
Hjälp till!
- Håll honom uppe! - Jag har honom.
- Ta honom. - Jag har honom.
- Jävlar. - Håll honom uppe.
Kom igen.
- Det är lugnt. Jag har dig. - Sätt fart!
De har Kiri och Tuk.
Jag kan inte vända om.
Pappa, hjälp! Det är Neteyam!
- Fort! - Ta honom!
- Åh, nej. - Neteyam är skadad!
- Jake! - Skynda dig!
Beredd? Dra!
- Försiktigt med huvudet. - Dra!
Kom igen!
Försiktigt med huvudet.
Ingen fara, vi är här.
Tryck mot såret.
- Pappa... - Jag är här.
- Nej, nej...! - Ingen fara, jag är här.
Ingen fara.
Jag vill hem.
Jag vet. Vi ska hem.
Vi ska hem.
- Det är ingen fara. - Pappa, jag...
Neteyam?
Nej, nej, nej... Neteyam!
Neteyam! Allmoder, nej! Allmoder!
Snälla!
Min son! Nej!
Min son!
Hör du mig, korpral?
Det tror jag nog.
Jag har dina döttrar.
Samma villkor som förut.
Du mot dem.
Var är dina systrar?
- Dina systrar, var är de? - Jag vet inte.
- Var är de?! - De står bundna på båten.
Vid månbassängen... Eller "brunnsdäcket"? Mitt på skeppet.
Kom, jag visar dig!
Säg nåt, korpral.
- Upp, Z. - Svara, annars får det konsekvenser.
Jag hör dig.
Kom!
- Vi måste härifrån. - Nej!
Hör på mig.
De har våra döttrar. De har våra döttrar.
Jag behöver ha dig med mig.
Du måste vara stark nu.
Med starkt hjärta.
Starkt hjärta.
Nu hämtar vi våra döttrar.
- Stanna hos din bror. - Jag vill följa med.
- Du har gjort tillräckligt. Gå nu. - Pappa...
Avvakta.
Kom!
Han kommer.
Sätt fart!
Nu tar vi honom, som vi kom hit för.
- Stanna hos honom. - Nej!
Var på alerten nu.
Upp.
Var är de?
Mitt på, där de sjösätter ubåtarna. Det är som en bassäng i mitten.
De står vid relingen i fören.
Stanna här.
Prata med mig, korpral.
Skeppet sjunker och dina döttrar följer med.
Pojken hade inte behövt dö.
Det var ditt eget fel.
Du kan inte skydda din familj.
Det finns bara ett sätt att skydda dem.
Nu får vi det här överstökat innan du mister ett barn till.
Ta skydd!
- Vilka är nere? - Zdinarsik?
Jag är här.
Prager, hör du mig?
Se upp!
Framåt!
Vänster!
Höger! Flankera henne!
Nån som ser nåt?
Ma'Jake!
Det är mamma!
Just det, nu kommer de och tar dig.
Pappa!
Var är din syster?
- Ditåt. - Håll dig bakom mig.
Kiri!
Tiden är snart ute, korpral.
Du har mist ett barn i dag. Vill du mista ett till?
Utmana mig inte!
Döda honom, pappa!
Kiri!
- Släpp vapnen. - Gör det inte.
Släpp dem!
Sparka undan dem.
Gör det!
Nej...
Sätt på dig dem.
- Gör henne inte illa! - Stanna där!
Inte ett steg till.
Handfängsel på!
- Ditt svin! - Snälla, gör henne inte illa.
Släpp henne, annars skär jag.
Skulle jag bry mig om nån unge?
Han är inte min. Vi är inte ens samma art.
Snälla, gör henne inte illa. Släpp henne!
Nej!
- Döda honom inte! - Släpp henne!
Mamma, döda honom inte.
En son för en son.
Gör henne inte illa!
Jag skär.
Snälla, släpp henne bara. Snälla.
Nej!
Kiri!
Spider!
- Ta med dem härifrån, Spider. - Kom.
Jag är skyldig dig en död.
- Mamma! - Kom, mamma! Snälla.
Du ger dig väl inte av, Jake?
Med vetskap om att jag finns där ute och aldrig ger upp.
Jag ska ta dig, och jag ska döda hela din familj.
Pappa!
Nu får vi det överstökat.
Jake!
- Den kommer! - Tillbaka till skeppet!
Simma, Tuk!
- Håll er nära mig. - Skynda er!
Tuk!
- Ta min hand, mamma! - Håll i dig!
Mamma!
- Kiri, vi måste vidare! - Nej!
Klättra!
Kom, Kiri! Kom igen!
- Mamma! - Simma! Klättra upp!
- Mamma... - Spring!
Fort!
Fortsätt uppåt!
Jag har dig.
Räck mig handen!
Öppna!
- Öppna! - Akta!
Kom!
Tuk!
Klättra! Fortsätt.
Klättra uppåt!
Vi kantrar!
Skynda dig!
- Nej! - Mamma!
Fortsätt, Kiri!
- Hitåt! - Okej.
Fort!
Öppna!
Mamma!
Kom igen!
Fortsätt, Tuk!
Vi kommer inte ut!
- Håll ihop! - Ja.
Allmoder, hjälp oss!
Kiri!
Här!
Mamma och pappa är nere i skeppet!
- Ta tag. - Det är lugnt, dyk!
Okej.
Jake!
Pappa...
Helvete!
Kom igen, för helvete!
- Andas, pappa! - Neteyam?
Nej, pappa. Det är Lo'ak.
Åh, Lo'ak...
Förlåt för Neteyam. Det var mitt fel.
Fokusera på nuet.
Luftfickan försvinner. Vi måste röra på oss.
- Hittar du ut? - Ja, men man måste hålla andan länge.
Det klarar jag inte.
- Men det gör du, så ta dig ut. - Nej.
Jag klarar inte av att mista dig också, pappa.
Jag är rädd, mamma.
Ingen fara. Håll dig nära mig.
Håll dig nära mamma.
Det är ingen fara.
Du behöver sänka pulsen. Var lugn.
Andas härifrån. Här nerifrån.
Vattnets väg saknar början och slut.
Havet finns omkring dig och inom dig.
Havet är ditt hem, före din födelse och efter din död.
Havet ger och havet tar.
Vattnet binder samman allt.
Liv och död.
Mörker och ljus.
- Hej! - Kiri!
Allt kommer att bli bra, lilla syster.
Du får den här, mamma.
Den kommer att hjälpa dig.
Du klarar det, pappa.
Lita på mig.
Lugna era hjärtan.
Djupa andetag.
Ett sista andetag.
Följ efter.
Håll i dig. Andas.
Tack.
Jag ser dig, min son.
Ma'Jake!
- Pappa! - Mamma!
Kom hit.
Här.
Min bror.
Sullys håller ihop.
Det var vår största svaghet...
...och vår stora styrka.
Tack, Allmoder. Tack.
Kom igen.
Grabben...
Följ med mig.
Spider!
Appojken!
Spider.
- Är det okej? - Ja.
Kom hit.
En son för en son.
På varje sångband måste en pärla vara den sista.
En far beskyddar.
Det är hans syfte.
Enligt folket är all energi till låns.
Och en dag måste den återlämnas.
Eywa bär alla sina barn i sitt hjärta.
Inget går nånsin förlorat.
- Neteyam! - Neteyam!
Min familj och jag...
...ger oss av i morgon, långt härifrån.
Er son vilar med våra urfäder.
Ni är metkayiner nu.
Så gick det till.
Vi är havsfolk nu.
Det här är vårt hem.
Pappa, titta vad jag har fångat!
Oj...!
Vilken bjässe.
Den var i dammen där, vid stenarna.
Där du sa.
Vad är det, pappa?
Varför gråter du?
Jag är bara så glad att se dig.
Jag är glad att se dig också.
Försök du.
Okej.
- Finns det nån kvar till mig? - Kanske det.
Ja, kolla!
Jag förstår nu.
Jag räddar inte min familj genom att fly.
Det här är vårt hem.
Det här är vår fästning.
Och här håller vi stånd.
Översättning: Karl Hårding Svensk Medietext